Nej!
Zach!
Zach.
Zach!
Hur är det? Kyrkogården igen?
-Det kändes så verkligt. -Det var bara en mardröm.
Försök somna om.
Du borde nog skaffa ett recept på sömntabletter.
-Jag vet inte. -Du kan inte ha det så här.
Jag vill inte få slut på drömmarna. Det är enda gången jag får se Zach.
Jag spelar semifinal i dag mot Centennial på hemmaplan.
Jag kommer med min högsta hejaklacksröst för att skämma ut dig.
-Du då, mamma? -Jag ska göra mitt bästa.
-Hur känns knäet? -Bra.
-Vill du äta nåt före matchen? -Behövs inte. Glöm inte, halv fem.
Ni kommer att krossa dem.
Du tänker väl försöka komma?
Såg du posten? Vi har fått räkningen på den nya varmvattentanken.
Precis vad vi inte behövde.
Har du övervägt att börja jobba?
Colin sa att firman inte är sig lik utan dig. Det kan göra dig gott.
Du får träffa kollegorna och tänka på andra saker.
Jag vet att vi har ont om pengar men jag är inte redo för det.
Då har jag en annan idé.
Vi kanske kan rensa ur extrarummet-
-fixa till det och hyra ut det till en collegestudent.
-Skojar du? -Vi skulle få 800 dollar i månaden.
-Jag vill inte ha en främling här. -Bara tills du börjar jobba igen.
Så det är där skon klämmer? Försöker du pressa mig?
Jag söker en lösning. Har du nån annan idé, så lyssnar jag.
Vi kan inte bo så här med en inkomst.
Sätt upp en lapp på campus.
Det är bara studenter och lärare där. Det klarar du.
Okej.
Terminen har börjat men vi kanske har tur.
Precis. Tur.
Matchen börjar. Hoppas du är på väg.
Vad väntar du på?
Jag är död, mamma.
Kliv ur bilen och se Addie spela.
-Du var het i dag. Ingen tog dig. -Tack, pappa.
-Målet på hörnan var otroligt. -Jag hade tur.
Så mamma kom aldrig?
Jag vet att hon ville komma. Nåt måste ha kommit i vägen.
Nåt kommer alltid i vägen.
Var inte så hård mot henne. Hon försöker verkligen.
-Du försvarar henne jämt. -Jag försvarar henne inte.
-Ha bara lite överseende. -Vad har jag gjort hela året?
Det är som att bara hon sörjer. Jag förlorade min bror också.
Det vet jag.
Vi sörjer allihop. Vi får göra vårt bästa för att hantera det.
Det tar lite längre tid för henne.
Tack för att du såg mig spela.
Skojar du? Det missar jag inte.
Jag är stolt över dig.
-Vill du ha glass? -Det behövs inte.
Var det ett riktigt nej?
-Hur gick det? -De vann med 4 - 2.
-Addie var matchens spelare. -Vad kul. Grattis.
Jag går och duschar.
Hon ville att vi skulle komma. Vad hände?
Jag försökte verkligen.
Du får inte försvinna ur Addies liv. Det är inte okej.
Zach är borta, men Addie finns kvar och behöver sina föräldrar.
Tror du inte att jag förstår det? Jag gör det bästa jag kan.
Tycker du det? Vad gjorde du istället för att komma till matchen?
Ledsen, men jag kan inte gå vidare som om inget har hänt.
Jag gick inte bara vidare, men nån var tvungen att vara den vuxna.
Hur kan det vara så svårt att se sin dotter spela fotboll?
Vi har pratat om det. Jag vill inte träffa föräldrarna.
Jag vill inte veta av deras medömkan och står inte ut med kallprat.
De vet inte vad de ska säga. Det är obekvämt för alla.
-Då är det bra att jag inte är där. -För alla utom din dotter.
Förlåt. Nu var jag orättvis.
Hör här...
Hon saknar dig. Det gör vi båda två.
Jag är här och har inte försvunnit.
Kom igen nu, Paige.
-Skuldkänslor för att jag sörjer? -Det är inte så jag menar.
När jag vaknar så fungerar kroppen men mitt hjärta är krossat.
Och jag vet inte om jag nånsin kommer att bli hel igen.
Kan jag hjälpa dig?
Jag beundrar er hibiskus. De är svåra men ni verkar ha gröna fingrar.
Ursäkta. Jag heter Brandon. Det gäller rummet ni hyr ut.
Vi hyr tyvärr bara ut till kvinnor.
Jag såg lappen, men hoppades att ni skulle göra ett undantag.
Min rumskompis sparkade ut mig och det finns inga lediga rum på campus.
Jag är renlig och tyst och är i skolan hela dagarna.
Jag förstår, men vi har en dotter och vill ha en kvinnlig hyresgäst.
-Hoppas du hittar nåt. -Tack.
Kanske bara nån vecka medan jag letar annat boende?
Det är inte ert problem, men jag fick sova i bilen i natt.
Jag känner ingen jag kan sova hos och har inte råd med hotellrum.
-Vad läser du? -Jag har biologi som huvudämne.
Botanik, faktiskt. Det är läran om växter.
Det vet jag.
Det är det jag tänkte läsa om jag inte måste flytta hem till Ohio-
-när jag inte hittar nånstans att bo.
Ursäkta att jag störde. Jag ska leta vidare.
Låt inte jorden bli för torr. De växer bäst i fertil, fuktig jord.
Vänta.
Om det bara är några veckor så kan vi göra ett undantag.
Jag måste prata med min man först men ringer dig senare i kväll.
Jag sa att det bara var ett par veckor.
Två veckors hyra är bättre än inget.
Förhoppningsvis hittar vi en ny hyresgäst för nästa månad.
Jag vet att du ogillar det, men det är den bästa lösningen för oss.
Vi får se.
Hur verkade han? Lärde du känna honom lite?
Ja, han verkar bra.
-Rätt töntig. -Töntig är bra. Vi gillar töntig.
Han läser botanik.
-Precis som Zach. -Rätt märkligt.
Jag vet.
Var kommer han ifrån?
Paige. Paige?
-Vad sa du? -Var kommer han ifrån?
Jag vet inte. Jag tror att han sa Ohio eller Oregon.
Här är badrummet. Det finns ett linneskåp med handdukar.
Vårt rum är runt hörnet och det här är ditt rum.
-Det där rummet, då? -Det är privat.
Det finns galgar i garderoben. Tvättstugan är i källaren.
-Perfekt. -Det är lite bekvämare än bilen.
Du ska få packa upp och bli hemmastadd.
-Säg till om du behöver nåt. -Tack, Paige. Jag uppskattar det här.
-Han har knappt sagt nåt till mig. -Han är bara lite blyg.
-Jag klagar inte. -Hur gick det med franskaprovet?
-Hej, Brandon. -Hur har din dag varit?
-Bra, tack. Jag ska inte störa. -Vart ska du?
-Jag tänker äta på rummet. -Nej, kom och sätt dig.
-Det finns pasta, om du vill ha. -Jag har en macka men slår mig ner.
Känner du dig hemma i skolan?
Det är ett superkrävande program men jag tycker om det än så länge.
-Det tycker ingen. -Alla hatar inte att plugga.
-Vad jobbar du med? -Copywriter på ett reklambolag.
-Tv-reklam och en del webbaserat. -Det låter roligt.
-Uppmuntra honom inte. -Du då, Paige?
-Jag är jurist. -Du var det.
Jag är det fortfarande men har tagit tjänstledigt.
Jag tycker om att laga mat på fritiden.
Jag kanske får laga middag åt er som tack för att jag får bo här?
-Ja, tack. -Låt inte så entusiastisk.
-De gillar inte min matlagning. -Jag älskar hur du värmer färdigmat.
-Han verkar vara en reko grabb. -Och han är smart.
Programmet han läser antar bara 50 studenter om året.
Zach och jag läste på om det. Det var hans andrahandsval.
Imponerande.
Tack.
En sak må jag säga...
Skönt att träffa nån under 25 som inte har näsan i mobiltelefonen.
Jag är ledsen, men jag är för trött.
Har du kollat larmet? God natt, älskling.
God natt.
Vänta! Brandon, eller hur? Jag heter Kristie.
Jag impades över hur du svarade på frågan om elektrofores.
Det kändes som att du borde undervisa kursen.
Vi har en studiegrupp som träffas varje vecka. Vill du vara med?
-Jag tror inte det. -Vi får hjälp om man har missat nåt.
-Vi har roligt också. -Det skulle inte gynna mig.
-Jag har familjesysslor. -Bor du hemma? Är inte det jobbigt?
Nej, inte alls. Jag står föräldrarna väldigt nära.
Jag har en syster som driver mig till vansinne, men det hör ju till.
-Jag är ensambarn. -Det var ju tråkigt.
-Jag måste hem och laga middagen. -Du kan få mitt mobilnummer.
-Vi kanske kan ta en kaffe nån gång? -Jag tror inte det.
-Förlåt om jag skrämdes. -Ingen fara.
-Vilken skönhet. -Det krävs mycket jobb.
-Hoppas det inte är förgäves. -Det är det lustiga med såna saker.
Precis när man tänker ge upp så kan man bli överraskad.
-Får jag hjälpa till? -Visst. Gillar du sånt här?
Jag har alltid älskat klassiska bilar.
De kan kräva lite mer jobb men de kan belöna en för det.
Det sägs så, men jag väntar fortfarande på belöningen.
Vad tror du att det är för fel?
Förutom att växellådan saknas så vill den inte starta.
Den har rengjord förgasare, nya tändstift, nytt batteri och bränsle.
-Har du bytt tändstiften? -Ja.
Får jag höra hur det låter när du försöker starta?
-Den vill nästan starta. -Vänta lite.
Försök nu.
Snyggt jobbat!
Hur blev du intresserad av bilar?
När jag var liten ägnade pappa helgerna åt-
-att meka och se på football.
Om jag inte intresserade mig för det så pratade han knappt med mig.
-Så du gillar inte football? -Sport är inte riktigt min grej.
-Själv, då? -Zach och jag såg söndagsmatchen.
Nu för tiden är det bara jag som tittar på football.
-Vi kanske kan titta tillsammans? -Visst.
Visst är det sporten med avlång boll och gafflar i ändorna av planen?
Ja, precis.
Hej, Addie. Vet du vad?
Brandon är ett geni på bilar och har fått igång min T-Bird.
Det var bara tändstiftsordningen. Det är en vanlig miss.
Fascinerande.
Jag ska börja med middagen.
Tack för hjälpen.
-Vill du ta en åktur? -Får jag köra?
-När du har tagit körkort. -Men sluta...
-Kan jag hjälpa till med nåt? -Nej, jag klarar mig.
-Vad lagar du? -Det blir en överraskning.
-Har du nån matberedare? -Den är nog i skåpet.
-Vad jobbar du på? -En kollega bad mig om hjälp.
Jag är van vid mål som det här så han vill höra min åsikt.
Tänker du börja jobba igen?
Nej, jag hjälper bara en vän.
Om det här är för personligt så kan du säga ifrån.
Får jag fråga varför du har tagit tjänstledigt?
-Vi förlorade vår son i fjol. -Jag beklagar verkligen.
Tack.
-Vi har haft det rätt jobbigt. -Det förstår jag.
Zach var ljuskällan i familjen.
Hans död har lämnat ett stort tomrum i våra liv.
Jag vet hur det är att förlora nån som står en nära.
Mina föräldrar dog i en bilolycka när jag var åtta.
Jag beklagar verkligen.
Vem uppfostrade dig?
Fosterhem. Det var där jag lärde mig att laga mat.
Jag försökte imponera på familjerna genom att utföra hushållssysslor-
-för att jag skulle bli omtyckt och inte skickas iväg.
Men det fungerade inte och jag fick flytta runt rätt ofta.
Men jag lärde mig en massa användbara saker.
Med tanke på vad du var med om så har du ljusa framtidsutsikter.
Tack.
Men det tog många år att pussla ihop livet igen.
Tur att det finns skolstipendier annars hade jag inte varit här.
Jag försöker fortfarande pussla ihop livet.
Alla andra tycker att jag borde ha gjort det vid det här laget.
När jag tänker på att jobba eller träffa vänner...
Jag vet inte. Det känns bara överväldigande.
Förlåt, det är inte meningen att häva ur mig allt.
Du behöver inte be om ursäkt.
Efter det du har varit med om så får det ta den tid det tar.
Om du frågar mig, så tycker jag att andras sällskap är överskattat.
Tom yum, röd currykyckling och pad thai. Hoppas ni gillar thaimat.
Det både verkar och luktar utsökt.
Vänta. Jag borde ha frågat om nån är allergisk mot nötter eller skaldjur.
Nej, inga såna allergier. Bara du inte lagar mat med bin.
-Då är det ingen fara. -Levande ljus också.
Allt är vackrare med levande ljus.
-Det är utsökt. -Jättegott.
-Hände det nåt intressant i skolan? -Inte direkt.
Jag fick Ralph Gilbert som labbpartner.
Undrar hur mycket han mutade läraren för att det skulle hända.
Ralph har varit kär i Addie sen lågstadiet, men hon nobbar honom.
-Får jag gå ut efter middagen? -Inte en vardag.
Jag är färdig med läxorna.
Vi kanske kan spela sällskapsspel efter middagen. Som vi brukade.
Det låter roligt. Jag är med.
Ett stort isblock? En skorsten? Fåglar!
En Magic 8-ball? Bogserbåt! Vad fasen är det?
-Det är ett hangarfartyg! -Det ser ut som ett smörblock.
-Jag trodde att det var fåglar. -Vår tur. Du får teckna, Brandon.
-Vi grejar det här, partner. Beredd? -Beredd.
Jag ska bara läsa ut kapitlet innan vi släcker.
Kan du inte släcka med en gång?
-Visst hade vi kul i går? -Ja.
-Vi borde göra det oftare. -Vi kanske kan...
-God morgon, Brandon. -Har du sovit gott?
-Vill du ha frukost? -Visst, det vore gott.
-Ägg eller våfflor? -Ägg, tack. Gärna äggröra.
-Vad tänkte du säga, mamma? -Jag minns inte.
Jag kan ugnsgrilla kyckling i kväll. Gillar ni citron och vitlök?
-Det låter jättegott. -Ska du äta med oss igen?
Jag menade inte så, men studenter brukar hänga på campus.
Alla vill inte leva på pizza och öl.
Pizza och öl låter rätt trevligt.
Jag är ny på skolan och har inte skaffat några vänner än.
-Du får äta med oss när du vill. -Särskilt om du lagar maten.
-Tänker du åka? -Ja, ha en fin dag. Ses i kväll.
Du har en fläck på ärmen.
-Vad är det där? -Jag kan tvätta den åt dig i kväll.
Är det säkert? Tack.
Vill du ha skjuts?
-Det är bara några kvarter kvar. -Än sen? Hoppa in.
Säkerhetsbältet.
-Vad lyssnar du på? -Va?
Du kan koppla mobilen till bilstereon, om du vill.
Okej, visst.
Den här låten är sjukt bra.
Vad brukar du göra efter skolan?
-Hänga med kompisar. -Vi kanske kan hänga nån gång?
Jag kan få in dig på en collegebar om inte föräldrarna får veta nåt.
Jaha... Vilket är favoritämnet i skolan?
-Allt utom matte. -Jaså?
Jag har alltid haft lätt för matte så säg till om du behöver hjälp.
Det är sånt vänner gör. Eller är vi rumskompisar?
Du kan stanna här.
-Tack för skjutsen. -Ingen orsak, rumskompisen.
-Vem var det? -Brandon som hyr ett rum hos oss.
-Bor det en kille hos er? -Bara i några veckor.
-Han är faktiskt rätt konstig. -Han kanske har läckra vänner.
-Du verkar inte gilla det. -Det är nåt som gör honom läskig.
-En främling i huset känns knäppt. -Var positiv.
Han kanske kan köpa ut sprit till återvändardansen. Är han 21?
-Han beter sig som 40. -Har du nån klänning?
-Nej, jag har inte shoppat än. -Vi kan göra det nästa helg.
Om jag kommer för sent igen så dödar mrs Saunders mig.
Tjena, Chris. Chris! Vänta.
Hör du dåligt? Andrew Brown från högstadiet. Hur är läget?
Jag heter inte Chris och gick inte i skolan med dig.
Du satt framför mig och jag fick kopiera dina svar för pengar.
Synd att vi inte läser samma kurser.
Du verkar säker på din sak, men du blandar ihop mig med nån annan.
Det är jag. Har du vittnesskydd, eller?
Jag heter inte så! Låt mig vara.
Som du vill, Chris. Vi ses på campus.
Mamma?
-Jag är hemma! -Här inne.
-Vad gör du här inne? -Spelar golf.
-Vad ser det ut som? -Jätteroligt. Vad blir det?
Det vet jag inte än.
-Jag kände för skit under naglarna. -Det lyckas du få.
Hur var det i skolan?
Som det brukar vara.
-Behövde du nåt? -Nej, jag ville bara säga hej.
-Vill du testa? -Visst.
Varsågod. Ta svampen.
Trampa på pedalen.
-Inte så fort. -Kör vi bil, eller drejar vi?
Lite fortare. Lite långsammare. Så där.
Var försiktig med handen och tryck med svampen.
Dra uppåt långsamt. Tryck lite hårdare.
Uppåt. Försiktigt.
Du kan ju. Jättebra.
Nej!
Kan jag få en kram? Kom igen, mamma!
Vi hörs senare.
-Borde du köra i ditt tillstånd? -Fan vad du skräms, Chris.
Jag heter inte Chris.
Hej, mamma. Hej, mamma.
Hej, mamma.
Hej. Hur var joggingrundan?
Precis vad jag behövde. Den rensar alltid tankarna.
Det låter skönt. Jag kanske följer med nån gång.
Jag har försökt få med Addie, men hon är inte intresserad av löpning.
Tack igen för att jag fick vara med på spelkvällen. Det var jätteroligt.
Visst var det? Men nästa gång borde du var med i Nathans lag.
Inte mer än rätt.
Min hemliga talang är faktiskt att lägga pussel.
Jag märker att det där har legat orört sen jag flyttade in.
-Om du har kört fast så kan jag... -Nej.
Förlåt. Zach och jag brukade lägga pussel på lördagsmorgnarna.
Det var det där vi höll på med när...
-Förlåt för att jag sa nåt. -Det gör inget.
Jag förmår inte lägga klart det eller lägga undan det.
Så det ligger bara där i limbo.
Det gör ingen skada.
Kanske inte.
Ibland är det sakerna vi håller kvar vid som hårdast-
-som hindrar oss att gå vidare.
Jag säger inte nej till college, men vet inte om jag vill plugga direkt.
Det är ingen bra idé. Då får du in pengar på ett låglönejobb-
-tappar läslusten och pluggar aldrig vidare. Lita på mig.
-Jag vill inte bli som Zach. -Va?
Han bara pluggade, och sen...
Jag vill resa och se saker.
Du har hela livet på dig att göra allt du vill göra.
Jag vet, men det är inte det.
Jag tänker inte diskutera saken.
-Är du nervös inför matchen? -Nej.
-Hur har du det med mamma? -Rätt bra, tror jag.
-Visst verkar hon må lite bättre? -Ja.
-Och det är konstigt. -Vad menar du?
Hon har varit nedstämd och inget vi gör tycks hjälpa.
Sen dök det upp en konstig snubbe och plötsligt ler hon igen.
Det är sant, men det viktigaste är ju att mamma är som hon brukade vara.
Tycker du inte att Brandon är läskig?
Han är lite obekväm av sig.
Men om hans närvaro gör mamma gladare, så är det ju bra.
-Det är nog sant. -Han blir inte långvarig.
-Lovar du? -Jag lovar.
-Jag är hungrig. Sisten till bilen. -Okej.
Jag tror... Nu vet jag.
Snyggt. Bara några kvar.
Du får avsluta det.
-Vi är hemma. -Vi är här inne.
Har du lagt färdigt Zachs pussel utan mig?
-Jag visste inte att du ville hjälpa. -Jag pratar inte med dig. Mamma?
Jag har bett dig länge att lägga klart det med mig.
-Förlåt, gumman. -Varför gör du så här?
-Det är bara ett pussel. -Skojar du med mig?
Du har varit överdrivet sentimental över allting i huset.
Men det sista pusslet Zach la betyder ingenting för dig längre?
Jag kan ta isär det, så kan hela familjen lägga det.
-Du ingår inte i familjen. -Addie.
Hon har all rätt att vara upprörd.
Det var min idé. Jag vill inget illa sen ni har varit så snälla mot mig.
Du får utnyttja köket och tvättstugan men inget mer än det.
-Vad pratar du om? -Förlåt om det var ett övertramp.
-Jag sover hos Kara. -Förlåt för att jag la det utan dig.
-Vi ses på Karas grillfest i morgon. -Tänker du gå?
Vad är det för grillfest?
Addie.
Du...
Du behöver inte säga nåt om du inte vill. Jag förstår.
Varje gång vi pratar så är det som att hon inte hör mig.
Hon lyssnar inte på mig. Återvändardansen är om nån vecka-
-och hon verkar inte vilja köpa en klänning med mig.
Förr släpade hon med mig till alla klädbutiker och skobutiker i stan.
-Jag kan följa med. -Du ska inte behöva hoppa in.
Du måste bara ha tålamod.
-Jag vill ha tillbaka min mamma. -Jag vet.
Jag har tänkt att efter studenten så kan jag börja jobba på nåt café.
-Varför då? -För att hjälpa till med räkningarna.
-Då slippar vi ha nån inneboende. -Fokusera på skolan och fotbollen.
Låt mig oroa mig för räkningarna.
Okej. Tack, pappa.
-Ha så kul hos Kara. Messa mig. -Det gör jag.
Han umgås med mina föräldrar, vilket i sig är nog konstigt.
Ingen ringer honom och han har inga vänner.
-Han har väl inte skaffat några än. -Han har ju mobilen.
Man håller väl kontakten med sina gamla vänner?
-Vi kollar hans sida. Efternamnet? -Wilson.
Där är han. Men han är ju söt!
Fast det här är rätt konstigt.
Han skapade sidan för två år sen.
Inga tidigare jobb eller skolor. Inga städer han har bott i.
-Han har inget förhållande. -Så oväntat.
Det är bara selfies utan några andra med på bilden.
-Som om han inte har nåt förflutet. -Hoppsan.
Jag råkade gilla en av bilderna. Förlåt.
-Nu vet han att vi har kollat sidan. -Han kanske blir smickrad.
Kara Crawford gillar ditt inlägg
-Redo? -Visst.
Vi behöver inte göra det.
Vi kan åka hem och säga att jag mådde dåligt eller behövde jobba.
-Jag är redo. Nu går vi. -Okej.
Domaren fick spader när jag bad om uppskov, men det fungerade.
-Vi borde ha haft dig med oss. -Du och Peter klarar er säkert bra.
-Kontoret är inte detsamma utan dig. -Tack.
Jag vill gärna äta lunch och prata mer om det.
-Jag ska tänka på saken. -Jag tar det som ett ja.
-Skönt att se dig här. -Det håller jag med om.
Ser du? Förstår du vad jag menar? Han är så konstig.
Han kanske inte gillar fester. Håll dig undan tills han flyttar.
Vad gör han nu?
-Kastar han boll med flickan? -Ja.
Herregud!
Caroline! Hon föll i!
Mamma har dig.
Vad hände?
-Jag vet inte. Jag hörde plumset. -Vilken tur.
-Vem vet vad som kunde ha hänt. -Bra gjort, Brandon.
Jag går och tittar till dem.
Vill du åka hem och torka av dig?
-Vad fan gör du? Hon kunde ha dött. -Jag räddade ju henne.
-Du kastade bollen i bassängen. -Då såg ni fel. Det var en olycka.
Det var du som gillade min bild.
Jag slant bara med fingret.
Vi försöker bara förstå vem du egentligen är.
Hoppas ni fann det ni letade efter.
Kan du säga hej då till alla åt mig?
Jag måste byta kläder och avsluta ett experiment i skollabbet.
Du har rätt. Det är nåt allvarligt fel med honom.
Brandon ska åka till labbet och föräldrarna stannar nån timme till.
Vilket innebär?
Vi borde ta reda på lite mer om den där hjälten.
-Nånting? -Bara att han verkar vara pedantisk.
Det är som att han handlade och sa:
"Jag tar det skyltdockan har på sig i alla färger ni har."
Han har gjort sig rätt hemmastadd för att bara bo här i ett par veckor.
Japp.
Det här går inte ihop.
Han fick det på sin åttaårsdag men kortet trycktes 2012.
Det är jättekonstigt.
De kommer. Vi sticker.
-Vad roligt att du ville äta lunch. -Det känns skönt att komma ut.
Alla hälsar och säger att de saknar dig.
-Skönt att höra. -Vi skulle behöva dina förmågor igen.
Vi har fler fall än vi klarar av och kan göra det lätt för dig.
Långsam övergångsperiod, begränsat antal mål och löneförhöjning.
Men jösses!
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Överväg saken.
Paige! Vad kul att se dig. Det var så längesen.
Jag har tänkt ringa. Det var så hemskt tråkigt att höra om Zach.
-Hur klarar du dig? -Bra. Jag sitter i ett möte.
Seth pratar om Zach hela tiden. Han saknar honom. Alla gör det.
En överdos? Jag hade aldrig trott att Zach skulle hålla på med knark.
Fick ni veta vad som hände? Det har kretsat så många rykten.
-Vad sa du? -Håll käften och låt mig vara.
Förlåt. Jag trodde att jag var redo men det är jag inte.
Jag är inte redo.
-Brandon! -Jag visste inte att du var hemma.
-Vad fan gör du här inne? -Letar efter en miniräknare.
-Jag tänkte bara låna den. -Det får du inte.
Varför stirrar du så där på mig? Du är så jävla konstig.
Håll dig borta från det här rummet.
Får jag prata med dig? Det är faktiskt rätt viktigt.
Brandon snokade inne på Zachs rum. Hör du vad jag säger?
Kan jag få lite lugn och ro!
Har du tid en stund?
Javisst.
Jag vill bara berätta...
Addie kom på mig inne på Zachs rum och blev jättearg.
Jag tänkte låna en miniräknare. Förlåt, jag borde ha frågat först.
Du borde ha frågat.
Det är inte därför Addie är så arg. Hon saknar sin bror.
Det gör vi allihop.
-Vad är det om? -Det är Brandon.
Nåt speciellt?
Han snokade inne på Zachs rum och mamma verkar inte bry sig.
-Inte bra. Vad gjorde han där inne? -Letade efter en miniräknare.
Men det var inte vad han sa utan sättet han sa det på.
Hur kan mamma tycka om honom när han stirrar så läskigt på oss?
Och sen grillkvällen. Tänkte han låta flickan falla i och drunkna?
-Vad pratar du om? -Kara och jag såg det från fönstret.
Han kastade bollen i vattnet och visste att flickan skulle ramla i.
-Det är en allvarlig anklagelse. -Fråga Kara om du inte tror mig.
-Det är dags för Brandon att flytta. -Ja, tack.
-Hej. -Hej. Vad tidigt du kommer hem.
Jag har goda nyheter och sen lite mer goda nyheter.
-Vad vill du höra först? -Vi börjar med de goda nyheterna.
-Bra val. Vi fick energiuppdraget. -Det är ju otroligt.
-Verkligen goda nyheter. Gratulerar. -Tack.
-Och de andra goda nyheterna? -Du har väl träffat Robert?
Kundansvarige på firman som äger två lägenheter i The Heights.
En av lägenheterna står tom och det är visning i morgon.
Jag övertalade honom att låta Brandon se den redan i kväll.
Varför ska han titta på en lägenhet så långt från universitetet?
-Jag vill gärna se den. -Du behöver inte säga så.
Jag tycker att det är en bra idé. Faktiskt.
-Tack för att du tänkte på mig. -Självklart.
Jag ska bara hämta nycklarna och sen kan du ge mig adressen.
Okej, visst.
Paige.
-Han skulle bara bo här i nån vecka. -Han får 45 minuters pendling.
Med egen bostad kan han bjuda hem vänner och ordna fester.
-Vad är hyran? -1 250.
Det har han inte råd med.
Han kanske klarar det om han verkligen vill ha en egen bostad.
Han är inte direkt en familjemedlem. Han är bara vår hyresgäst.
Inte så högt, han kan höra.
Vi måste sluta oroa oss för Brandons känslor.
-Tänk istället på Addies och mina. -Nu är du orättvis.
Jag vill inte bråka om det.
Det här är vårt hem. Det är dags för Brandon att flytta-
-så att vi kan vara en familj igen. Bara vi tre.
Vi har dragit in fiberoptiskt internet och kabel-tv.
Entrén har övervakningskameror. Det är en gasdriven eldstad.
Tvättstuga i lägenheten. Det var nog det mesta.
-Har du några frågor? -Helt perfekt. När kan jag flytta in?
Du får fylla i en ansökan först.
Om allt ser bra ut så kan du flytta in nästa vecka.
Första och sista månadshyran i förväg, och med referenser...
Tusan! Jag skrev körkortssiffrorna istället för personnumret.
-Har du en till blankett? -Ingen fara, jag har fler i bilen.
Kommer snart.
Hallå? Hej, Robert. Hur gick det?
Hur kunde det utlösas?
Två månader? Det var tråkigt att höra.
Jag förstår. Säg till om jag kan göra nåt.
Okej, vi ses senare.
Hej, Brandon.
Nathan. Är du uppe så här sent?
Jag vill prata med dig enskilt och tänker gå rakt på sak.
Vi tycker att det har varit trevligt att ha dig här.
Men det är dags för dig att flytta.
Jag såg fram emot att bo i Roberts lägenhet. Synd på vattenskadan.
Ja, verkligen synd.
Men det finns andra lägenheter.
Ledsen. Vi har haft ett tungt år och behöver mer tid att läka.
För att göra det så behöver vi mer tid tillsammans.
Jag kan hålla mig på campus och stanna på rummet.
Det är inte det jag menar. Jag kan skriva ett rekommendationsbrev.
Men du har en vecka på dig att hitta annat boende.
Sen måste du flytta.
-Vad tycker Paige om det här? -Jag säger att du måste flytta.
Jag förstår.
Jag borde ha pratat med dig först. Jag har redan sagt förlåt.
Det är två veckor på måndag och det var ju det vi erbjöd honom.
Addie har fotbollsträning i dag. Du kan väl hämta henne?
-God morgon. -Vill du ha nåt att äta?
Nej, tack. Jag åt före joggingrundan.
Jag ska titta på lägenheter innan jag åker till skolan.
Det är inte jag som vill att du ska flytta.
Det vet jag. Du har varit så snäll och generös mot mig.
Men jag klarar mig. Jag lovar.
Utifall du inte har nån lunch.
Vad har du gjort på halsen?
Jag blev nog myggbiten när jag joggade.
-Det på handen liknar ett bistick. -Det är ingen fara.
Tack så mycket för lunchen.
Det väntas skurar nu på morgonen men klart väder i eftermiddag.
Natten blir molnig med lägsta temperatur tre grader.
Mer regn och risk för åska med temperaturer på tio grader.
MAMMA
Svara. Hon slutar inte ringa.
Hon grämer sig över att hon inte hämtade mig efter fotbollen.
Hon har glömt bort mig helt sen Brandon flyttade in.
-Vet du nåt mer om honom? -Nej, det går inte att hitta nåt.
Har du fotot du tog på familjeporträttet?
Du kan söka efter bilden på nätet.
Det är värt ett försök. Jag skickar den till datorn.
Nu ska vi se. Här har vi nåt.
Från en småstad i norra Kalifornien.
"I branden omkom dr Toth, hans fru och deras sexåriga dotter."
"Den enda överlevande var deras åttaåriga son Christopher."
Christopher? Varför har han bytt namn?
-Och varför ljög han om föräldrarna? -Allting med honom är stört.
Jag visar mamma innan Brandon kommer hem.
-Vi ses senare. -Hej då.
-Mrs Petrovic? -Ja. Har han klarat sig?
Er man har en allvarlig skallskada och är inne på operation.
Vi såg flera bistick på kroppen. Jag har aldrig sett nåt liknande.
Hur kunde han få så många stick i bilen?
Med allergin kunde det ha dödat honom. Han har tur som överlevde.
-Tack så mycket. -Jag berättar hur det går.
Kom igen, Addie. Svara.
Mamma!
Mamma? Är du hemma?
Du skrämde skiten ur mig! Varför sitter du ensam i mörkret?
Jag väntar på dig.
Addie?
-Stanna där. -Var försiktig. Han är galen.
Håll käften. Kul att ha dig med.
-Synd att Nathan inte kunde komma. -Vad har hänt med pappa?
Han var med om en olycka.
Han eldade upp sin familj och är sjuk i huvudet!
-Han heter egentligen Christopher. -Vad spelar mitt namn för roll?
-Varför gör du så här mot oss? -Mot er?
Varför gör ni så här mot mig? Jag har varit den perfekta sonen.
Jag har gjort allt för att få ingå i familjen, men ni avvisade mig.
-Ingen har avvisat dig. -Hon gjorde det från första stund.
Sen vände hon Nathan emot mig. Mina föräldrar var monster.
Men jag såg hur du var med Zach och visste att du var annorlunda.
-Kände du Zach? -Skulle det här ha varit en slump?
Jag ville ha det Zach hade, sen jag såg er första dagen på college.
Du slutade inte krama honom trots att han tyckte det var pinsamt.
Ingen har nånsin älskat mig så. Inte på långa vägar.
Zach fick allt medan jag fick inget och så skulle det förbli-
-så jag fick göra nåt åt det.
Han uppskattade inte det han hade! Inte som jag skulle ha gjort.
-Mamma! -Du förstörde allt!
Det är ditt fel! Det här händer eftersom det är ditt fel!
-Jag hade varit en bra bror för dig. -Stoppa undan tändaren.
Jag vill hjälpa dig, Brandon.
-Det är bara nåt du säger. -Nej.
Nej, jag bryr mig om dig.
Vi kan reda ut det här tillsammans.
-Lägg bort tändaren. -Varför ska jag tro dig?
För att jag förstår dig.
Du var ett offer och du slog bara ifrån dig.
Du försvarade bara dig själv.
Precis.
Den delen av livet är bakom dig nu.
Vi kan börja om från början.
Varför hjälper du mig efter allt jag har gjort?
Vi är en familj.
Ingen fara. Kom hit.
Spring, Addie!
Mamma!
Brandon, snälla!
Du behöver inte göra så här!
Låt bli min dotter!
Mamma!
Nej, Brandon!
Jag älskade dig.
TRE MÅNADER SENARE
Skynda dig, Addie. Jag ska vara i domstolen klockan nio.
Ha en fin dag.
-Vi ses i kväll. -Ge dem vad de tål, älskling.
Kom nu, mamma!
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com