‫זאת הייתה להקת גולדן אירינג,‬
‫שתהיה להקת החימום של ה"מי" במדיסון סקוור גארדן לשלושה ימים, החל מ...‬
‫מסבאה אומנת‬
‫מבוסס על ספר הזיכרונות‬
‫זה דוד צ'ארלי?‬
‫אני מנסה לעזור לך להגיש.‬
‫לעזור לי להגיש? זה אימון חבטות.‬
‫אתה לא אמור לעזור לי להגיש.‬
‫אני דואג לך. אתה שיכור, לעזאזל.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫בסדר, תסתום את הג'ורה שלך.‬
‫בסדר.‬
‫החבר'ה האלה לא שווים כלום. קדימה, צ'אז.‬
‫בסדר. הנה, מתחילים.‬
‫קדימה, תפסול אותו.‬
‫נתראה בבית.‬
‫גם רות'י שם.‬
‫יש לנו בית מלא.‬
‫אוקיי.‬
‫- מה אפשר לעשות? - קדימה, צ'אז, תפסול אותו.‬
‫בסדר, זה בכיס שלך. בסדר.‬
‫בוא.‬
‫הולכים הביתה.‬
‫אנחנו הולכים הביתה. שוב.‬
‫בסדר, ככה, יפה מאוד.‬
‫תשתמש בכפפה שלך.‬
‫השנה הייתה 1973, ולאחר חמישה חודשים שבהם לא שילמנו שכר דירה,‬
‫אימי ואני נאלצנו לחזור לגור בביתו של סבי.‬
‫משמעות המילה "בית" עבורי הייתה שונה מזו של אימי.‬
‫עבורה, המשמעות הייתה כישלון, מקום שבו היא מצאה את עצמה‬
‫כשכל מה שהיא בנתה עליו לא הצליח.‬
‫עבודה, דירה, בן זוג.‬
‫לא תמיד בסדר הזה.‬
‫אבל אני אהבתי אותו.‬
‫עבורה, הבית של סבא היה דלת מסתובבת‬
‫של דודות ובני דודים, עם מנה כפולה של צחוקים ודמעות.‬
‫ולפעמים, התמוטטות עצבים.‬
‫אבל מעל לכול, זה היה המקום שבו דוד צ'ארלי גר,‬
‫וכשאתה בן 11, אתה רוצה שיהיה לך דוד צ'ארלי.‬
‫כולם צריכים לדעת שבור השופכין לא פועל כראוי.‬
‫אם אתם צריכים להשתין, תעשו את זה בחוץ.‬
‫הייתי שמחה לקצת עזרה פה.‬
‫אני לא עוזרת הבית.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אבי היה מגיש תוכניות רדיו בניו יורק.‬
‫קראו לו "הקול".‬
‫הוא היה משמיע שירים ממצעד הלהיטים, ומדבר על המוזיקאים.‬
‫פגשתי אותו רק פעם אחת, כשהייתי די צעיר,‬
‫אז כשיכולתי, הייתי חומק לי ומקשיב לו ברדיו.‬
‫נאלצתי לחמוק משום שאחרי שהוא עזב אותנו, ובכן,‬
‫בואו פשוט נאמר שאימא גזרה כל תצלום שהוא הופיע בו.‬
‫...חזק משריקת הזינוק,‬
‫עם לילות-פריז ומגלגל-בולי-העץ צמודים אליו,‬
‫הלהקה רצה קדימה ולמרכז, כשמאחור עולים...‬
‫אני נהנה.‬
‫באמת?‬
‫יש אנשים. אני אוהב להיות בחברת אנשים.‬
‫מחר הוא יום חדש.‬
‫למה סבא אומר שכולנו צריכים להתפזר?‬
‫משום שהוא זקן אנוכי שמתרעם על כך שהוא מטפל במשפחתו.‬
‫כמו אבא?‬
‫לא, מותק.‬
‫סבא מתרעם על הטיפול במשפחתו.‬
‫אביך מעולם לא טיפל באף אחד.‬
‫- אני מכיר אותך. - לא נכון.‬
‫- אני יודע איך הסיפור הזה מסתיים. - אתה לא.‬
‫תאמיני לי.‬
‫- סליחה, מה אמרת? - אני רוצה לראות...‬
‫- יש חוק. - ותסתכלי על הבהונות שלך, ולא על שלי.‬
‫אלה היו פבלו קרוז, עם "האהבה תמצא דרך", ברשת...‬
‫תאכל את הדגנים שלך.‬
‫בסדר, שני חוקים.‬
‫לעולם לא אתן לך לנצח. לעולם לא.‬
‫אם תנצח אותי, תדע שניצחת אותי בדרך הוגנת, אבל לעולם לא אתן לך לנצח.‬
‫ותמיד אומר לך את האמת.‬
‫ראיתי אותך בחצר, משחק משחקי ספורט.‬
‫אתה לא טוב במיוחד,‬
‫וכנראה לא תשתפר בהרבה,‬
‫אז אולי מוטב לך,‬
‫על מנת להימנע מדמעות ומאכזבה, ומעל לכול, מאשליות,‬
‫למצוא פעילויות אחרות שתיהנה מהן.‬
‫- מה אתה הכי אוהב לעשות? - אני אוהב לקרוא.‬
‫גם אני אוהב לקרוא. אני גם טוב בספורט, אבל...‬
‫אז העניין הזה, של הרדיו...‬
‫אתה תחפש את אביך ברדיו.‬
‫אתה חושב שאביך בתוך הרדיו.‬
‫הוא לא בתוך הרדיו.‬
‫הוא סתם מניאק שאפשר, במקרה, לשמוע ברדיו.‬
‫אל תצפה מאביך להציל אותך.‬
‫ואל תעסוק בספורט.‬
‫זה כל מה שיש לי לומר.‬
‫המשחק הוא פוקר חמישה קלפים.‬
‫לא יזיק לאימא קצת כסף.‬
‫כאן "הקול" בתדר 97.1.‬
‫היא ממש עייפה אחרי העבודה.‬
‫...עשרת השירים המובילים השבוע, תזכו בחגורה עם אבזם נחושת, ממהדורה מוגבלת, של קיו-97,‬
‫ותיכנסו להגרלה של 500 דולר. מה אתם אומרים?‬
‫עשרת הגדולים. לא תזכו אם לא תשחקו.‬
‫מישהו יושב כאן?‬
‫לא.‬
‫תגיד לבן-דוד שלך שאני אמרתי לך שאתה יכול לרכוב על האופניים המזוינים.‬
‫אלה לא האופניים המזוינים שלו בכל מקרה. הם שייכים לבית.‬
‫אני לקחתי אותם מהמזבלה ותיקנתי אותם בשבילכם, מנוולים קטנים.‬
‫עכשיו הם עוברים לגור בקולורדו. אלה האופניים שלך בכל מקרה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫איך חלית?‬
‫אני לא חולה. זה בגלל שבת בבוקר.‬
‫ככה זה.‬
‫זו שבת בבוקר בחייהם של גברים.‬
‫רוץ למסבאה ותביא לי קופסת סיגריות.‬
‫תענה, לפני שסבתא שלך תענה.‬
‫אני לא כאן, לא משנה מי...‬
‫- הלו? - היי.‬
‫אני יודע שהרבה זאטוטים מתרוצצים בסביבה,‬
‫אבל תהיתי אם אני מדבר עם ג'יי-אר.‬
‫אבא?‬
‫- מה? - נכון מאוד, חבוב, זה ג'יי-אר.‬
‫תן לי את הטלפון המזוין.‬
‫- אני אבא שלך. - אימא לא כאן.‬
‫לא התקשרתי כדי לדבר עם אימך, ילדון, אלא כדי לדבר איתך.‬
‫היי, היית רוצה לראות משחק בייסבול עם אבא שלך?‬
‫באמת?‬
‫בטח, משחק בייסבול עם אבא שלך?‬
‫מטס או יאנקיז?‬
‫מי שתרצה.‬
‫דוד צ'ארלי אומר שהיאנקיז הם מניאקים,‬
‫אבל המטס שותים ב"דיקנס".‬
‫מה שלום דוד צ'ארלי?‬
‫- מה שלומך? הוא רוצה לדעת. - עדיין מחכה ל-30 דולר.‬
‫תגיד לו שהמטס משחקים נגד הברייבס מחר בערב.‬
‫המטס משחקים נגד הברייבס מחר בערב.‬
‫זה לא אומר שהוא יגיע.‬
‫בוא נעשה ככה.‬
‫אני אקנה שני כרטיסים ואאסוף אותך מהבית של סבא שלך ב-18:30.‬
‫נהדר. תודה.‬
‫יש לנו הרבה מה לספר זה לזה, אתה ואני.‬
‫אוקיי.‬
‫- ביי, בינתיים. - ביי.‬
‫אתה עומד להביא לי סיגריות?‬
‫אתה קורא את העיתון הזה?‬
‫- לא. - מעולה.‬
‫יש לי ראיון באוניברסיטת ייל.‬
‫הוא אמר לי להיות מוכן ב-18:30.‬
‫הייתי מוכן ב-16:30, רק כדי לא לפשל.‬
‫תמיד זוכרים את הפשלות, אז לא רוצים לפשל.‬
‫הקטע הוא, שבאותו יום, הרגשתי כאילו פישלתי.‬
‫זה מה שצריך לזכור בקשר לילד.‬
‫הילד תמיד חושב שהוא פישל.‬
‫לא ידעתי איך הוא נראה.‬
‫לא הייתי בניו יורק, שבה פניו התנוססו משלטי חוצות ואוטובוסים.‬
‫לא הייתי יכול לזהות אותו בקהל.‬
‫אבל תהיתי אם זה משהו כזה, שאתה תמיד יכול לדעת,‬
‫כאילו תמיד תזהה את אביך, מייד.‬
‫זה היה אפשרי.‬
‫זמן מה מאוחר יותר, לאחר שהוא נעצר בשידור חי‬
‫על כך שלא שילם מזונות,‬
‫"הקול" נמלט מהמדינה.‬
‫בערך באותה התקופה הוא התקשר, שיכור,‬
‫ואמר שהוא שילם לשכיר חרב לרצוח את אימי.‬
‫הוא גם איים שיחטוף אותי,‬
‫אבל דוד צ'ארלי חשב שזה איום רציני פחות,‬
‫משום שחטיפה מביאה איתה אחריות.‬
‫אנחנו שני המוסקטרים, נכון?‬
‫כן.‬
‫הדיקנס - מסבאה‬
‫תן לי להראות לך משהו, בסדר?‬
‫אלה מדעי הגבר, בסדר?‬
‫יש לך משקה.‬
‫שמים אותו כאן.‬
‫יש לך קופסת סיגריות, נכון? אותה שמים כאן.‬
‫רואה? תסתכל על הבחור הזה.‬
‫- אתה רואה איך הוא שם את הכסף שלו בכיס? - כן.‬
‫לעולם אל תעשה את זה.‬
‫ככה שיכור שומר על הכסף שלו. זאת לא הדרך הנכונה.‬
‫דבר נוסף שאתה צריך לעשות הוא לטפל באימך.‬
‫תן לי יד.‬
‫ולטפל באישה שלך, אם יש לך אחת.‬
‫אם אתה שותה, תישאר מאופס. אם אתה לא מאופס, אל תשתה.‬
‫אל תהיה כמו המניאקים האלה,‬
‫שמתנהגים כאילו ישו הוא שגרם להם לאחר לעבודה, לבזבז את כל כספם,‬
‫ולשתות קוקטיילים במשך 30 שנה.‬
‫העניין הוא להיות גבר.‬
‫אתה שותה, יש לך סיגריות,‬
‫אל תחזיק את הכסף שלך כמו שיכור.‬
‫ואתה רואה את זה?‬
‫התא הקטן הזה, בארנק שלך?‬
‫זה הסליק שלך.‬
‫זה משהו כמו 100 דולרים, חמישה, לא משנה, זה תלוי במצב הכלכלי.‬
‫מה שחשוב הוא שלעולם, לעולם לא תשתה את הכסף הזה. בסדר?‬
‫מה עוד? תהיה ג'נטלמן, תהיה טוב לאימך,‬
‫אלמד אותך להחליף צמיג, להתניע מכונית בכבלים. זהו זה.‬
‫להחליף צמיג, להתניע מכונית, להיות טוב לאימך, לא לשתות את הסליק שלך.‬
‫עוד דבר אחד, חשוב מאוד.‬
‫לעולם, לא משנה מה הנסיבות, אל תכה אישה.‬
‫אפילו אם היא דוקרת אותך במספריים.‬
‫הבנתי.‬
‫זהו. מדעי הגבר. בום.‬
‫אנשים יכולים לקרוא את הספרים?‬
‫הם יכולים... מה אתה, טיפש?‬
‫- כלומר, אני יכול לקרוא אותם? - איך קוראים למקום הזה?‬
‫"הדיקנס".‬
‫נכון מאוד.‬
‫צ'ארלס דיקנס. אתה יודע מי זה?‬
‫בעל המקום?‬
‫כן, אתה יכול לקרוא אותם, כמה שרק תרצה.‬
‫קח אותם לחדר הפוקר, תקרא את כולם. תעשיר את עצמך.‬
‫אתה יודע מה עשוי לקרות?‬
‫אם תקרא מספיק ספרים, אולי, אם יתמזל מזלך,‬
‫תוכל להפוך לסופר.‬
‫וזהו זה.‬
‫מאותו רגע, רציתי להיות סופר.‬
‫וינסטון טעימות כמו שסיגריות אמורות להיות‬
‫משמשים‬
‫לא אני הפלצתי.‬
‫לסבא שלך יש זיכרון צילומי.‬
‫הוא יודע יוונית ולטינית.‬
‫אבל הרהיטים מודבקים בסרט דביק,‬
‫והוא מפליץ, ואומר שזה לא היה הוא.‬
‫הוא אומר "משמשים" בלי שום סיבה.‬
‫זה מה שהוא הפיק מהאוניברסיטה.‬
‫ולמרות זאת, כולכם מגיעים לכאן בסופו של דבר.‬
‫אתה מנוול קמצן ומשוגע.‬
‫- אתה לא מתקמצן על כסף. - אין לי כסף.‬
‫אתה מתקמצן על אהבה.‬
‫לא עשיתי את זה.‬
‫ילדות הופכות לנשים ולאימהות, כך הוא ראה את הדברים.‬
‫את הפכת לאחת מהן.‬
‫תשתוק, חרא זקן שכמוך!‬
‫הוא מתקמצן על אהבה והבנה,‬
‫וזו הסיבה שאני חסרת השכלה, וזאת הסיבה ש... אני נשבעת באלוהים,‬
‫אין לי מושג איך,‬
‫אתה תלמד בהרווארד או בייל.‬
‫לא עשיתי את זה.‬
‫- אתה תלמד בהרווארד או בייל. - תגרמי לו להרגיש מאוכזב.‬
‫הרווארד או ייל.‬
‫אומרת את זה אישה שמרוויחה 30 דולר ליום!‬
‫ואחרי לימודי האוניברסיטה, בהרווארד או בייל,‬
‫תלמד משפטים.‬
‫כדי שתוכל לתבוע את אביך שישלם מזונות.‬
‫לא, כדי שהוא יוכל לעזור לך בדו"חות מכלי השפכים.‬
‫...הוא החובט, העומד מול ג'נקינס, הימני.‬
‫נכנסים למגרש הפנימי. יש להם הגשה.‬
‫זריקה מהירה וחזקה לפסילה, שתיים משתיים...‬
‫חרא, מה זה, לעזאזל?‬
‫היי, צ'ארלי. איך הולך?‬
‫- עדיין סובל מזיבה? - נדבקתי מאחותך.‬
‫- איפה 30 הדולרים שלי? - בתחת שלי. בוא ותיקח.‬
‫ג'יי-אר, תגיד שלום לאבא שלך.‬
‫יוצאים לדרך.‬
‫אתה אוהב לגור בבית של סבא שלך?‬
‫כן. כלומר, לא.‬
‫כן או לא?‬
‫אני נהנה, אבל אימא לא.‬
‫לדעתי, סבא שלך הוא איש טוב.‬
‫הוא עושה דברים בדרך שלו, אבל זה מה שאני אוהב בו.‬
‫אימא אומרת שיכול להיות שהוא השתגע.‬
‫טוב, גם זה נכון. לפעמים הדרך שלך היא רעיון רע.‬
‫הצורך לחזור בכל פעם לבית של סבא מעציב את אימא.‬
‫היא מאשימה אותי?‬
‫תראה, העניין עם נשים הוא,‬
‫שלפעמים הן לא חושבות על הסיבה והתוצאה של דברים.‬
‫הן רוצות חופש,‬
‫אבל כשאתה נותן להן אותו, הן מאשימות אותך על כך.‬
‫זאת החוויה שלי, לפחות.‬
‫אני אומר לך את זה כגבר אל גבר.‬
‫היי, אימא שלך אומרת שאתה מקשיב לאבא שלך ברדיו הרבה.‬
‫היא אומרת שאני מקשיב יותר מדי, או מנסה למצוא אותך.‬
‫אתה עובר תחנות בתכיפות.‬
‫זאת ההנהלה.‬
‫אתה רוצה להיות תקליטן כשתגדל?‬
‫אני אהיה עורך דין.‬
‫- אלוהים, למה? - זה מה שאימא רוצה.‬
‫אומרת המון שטויות ומאמינה לכל דבר.‬
‫בסדר.‬
‫טוב לראות אותך, בחור צעיר.‬
‫יש לי פגישת ברביקיו עם נותן חסות.‬
‫- אני יכול לבוא? - לא.‬
‫תגיד לאימא שלך לא לבזבז הכול בבת אחת.‬
‫ואתה, תמשיך להקשיב לרדיו.‬
‫נתראה בקרוב, ג'וניור.‬
‫רופא בבית הספר אומר שאין לי זהות.‬
‫אלוהים. תמצא אחת.‬
‫נתראה.‬
‫להתראות.‬
‫היי, מניאק. היה לך יום נעים עם הילד?‬
‫לך להזדיין, צ'ארלי.‬
‫תן לי 30 דולר, או צא מהמכונית המזוינת.‬
‫אל תהיה בן ז... אתה יודע מה?‬
‫אל תנסה להיות בן זונה קשוח, בסדר?‬
‫למה התחתנת איתו?‬
‫הייתי צעירה.‬
‫הייתי טיפשה.‬
‫אני לא רוצה להיות ג'וניור.‬
‫אני לא רוצה לשאת את אותו השם.‬
‫אתה יכול לשאת איזה שם שתרצה.‬
‫מה שם המגיש שלא חבטו באף כדור שלו כשהיה על אסיד?‬
‫דוק אליס.‬
‫אתה יכול לקחת אסיד או נוזל ניקוי מזוין, אבל תתחייב.‬
‫אתה מגיע להחלטה. להזיז את התחת שלך.‬
‫אתה מקפל את הבסטה או מתמודד לנשיאות, וזהו.‬
‫מה אתה צריך שאעשה?‬
‫אימא לא יכולה ללכת לאנשהו.‬
‫כלומר, לאן היא לא יכולה ללכת? לאן אנחנו הולכים?‬
‫סליחה שהייתם צריכים לחכות.‬
‫איך אוכל לעזור?‬
‫אני לא בטוח.‬
‫מישהו אמר שיש לו התקפי זעם. אולי אתה אמרת את זה.‬
‫אימא שלו היא מזכירה, והיא עסוקה, אז אני באתי.‬
‫אולי תוכל לומר לי במה מדובר.‬
‫הוא לא מוכן לומר לי מה המשמעות של שמו.‬
‫אין לשם משמעות. קוראים לו ג'יי-אר. תתמודד.‬
‫אולי זה זמן מוזר לומר לך שאני לא פסיכולוג.‬
‫למה אתה אומר את זה?‬
‫משום שאני לא פסיכולוג,‬
‫ואני יושב כאן עם פסיכולוג שאולי יודע שאני לא פסיכולוג.‬
‫מה אתה, חתיכת אדיש?‬
‫בסדר. זה הקטע שלך?‬
‫שום דבר אינו כפי שהוא נראה, אתה הבחור החכם ביותר בחדר.‬
‫אתה יושב שם ומחפש טעויות והתרשמות בסיסית.‬
‫כן. לכולנו יש עבודה, ולך את העבודה שלך.‬
‫- תיהנה. - ג'יי-אר הם ראשי התיבות שלו.‬
‫או שזה קיצור של "ג'וניור". מה זה משנה?‬
‫זה משנה מאוד אם מסתירים ממנו את שמו המלא‬
‫משום שבעל השם הבוגר לא בחייו.‬
‫ייתכן שזה מעולם לא עלה בדעתו‬
‫עד שאתה הזכרת את השטות הזאת מול הפרצוף שלו.‬
‫אני מאמין שאי הוודאות לגבי משמעות השם שלו‬
‫והשאלות המתמידות לגביו, הותירו אותו ללא זהות.‬
‫מרשים ביותר. ללא זהות, ולפיכך, משבר זהות.‬
‫אין לו זהות, מה שגורם לזעם.‬
‫יכול להיות שיש לו ספקות לגבי הזהות שלו.‬
‫עד כמה אתה בטוח בזהות שלך?‬
‫הסיבה שאני שואל היא שנראה שאתה מתעניין מאוד באביו‬
‫ובהיעדרו, והצגת את זה באור שלילי מאוד,‬
‫ואתה מביא לכאן את הילד וגורם לו לטראומה.‬
‫שנינו יודעים שאתה מטלפן לאימו ומבקש ממנה לצאת איתך.‬
‫זה...‬
‫אז אתה מוכן לגרום לילד קטן לטראומה‬
‫כדי להתחיל עם אימו.‬
‫לדוד צ'ארלי מעולם לא היה כסף בשביל ללמוד באוניברסיטה.‬
‫הוא לימד את עצמו.‬
‫אבל זה לא אומר שפסיכולוג בגרוש מדרגה ז' היה יכול להתמודד איתו.‬
‫"עיתון משפחתי."‬
‫זה נהדר, ג'יי-אר.‬
‫בסדר. הנה זה.‬
‫תוריד את הציורים, תיפטר מהם.‬
‫אני מכיר הרבה אנשים שחושבים שהם סופרים,‬
‫ואתה תגלה, בחייך, שרובם לא סופרים.‬
‫הנה העניין.‬
‫אתה מוכרח שיהיה לך את "זה".‬
‫אני לא יודע מה "זה", אבל אם אין לך את "זה",‬
‫מייד,‬
‫לעולם לא יהיה לך.‬
‫ולדעתי יש לך את "זה".‬
‫ידעתי.‬
‫ידעתי!‬
‫יש פשוט... יש משהו.‬
‫תירגעי. לא אמרתי שאתה טוב, אמרתי שתוכל להיות.‬
‫- אוקיי. - בוא הנה. בוא איתי.‬
‫עכשיו, מה שתעשה הוא, תקרא את כל אלה.‬
‫אני לא רוצה לדבר איתך אלא אם תקרא את כל אלה.‬
‫אני גם לא רוצה לדבר איתך על כל אלה.‬
‫אם כך, ראיון בייל.‬
‫כן.‬
‫אימא שלך בטח נרגשת.‬
‫כן, אתה יודע, זה הדבר היחיד שהיא רצתה אי פעם.‬
‫מתוקף תפקידי, אני מוכרח לומר‬
‫שהדבר היחיד שיש להתרכז בו בעולם הזה‬
‫הוא הרצון לראות את פני האל האב.‬
‫נכון.‬
‫אולם, הכנסייה מגיעה לסוף ימיה.‬
‫שלושה אנשים מגיעים למיסה שלי.‬
‫היו מגיעים ארבעה, אבל גברת קפרטי נפלה משום שלא היה לה בן טוב.‬
‫תהיה בן טוב.‬
‫זאת הסיבה שאני נוסע לראיון.‬
‫מתי הייתה הפעם האחרונה שהתוודית כראוי על חטאיך?‬
‫לא בחיבור שכתבתי לייל.‬
‫ובכן, אתה רוצה להתקבל.‬
‫נכון.‬
‫היי, הבן של מי הוא?‬
‫של אחותי.‬
‫איזו מהן? הלוהטת או המשוגעת?‬
‫אתה אידיוט מזוין? אתה רוצה למות?‬
‫היי, תן לילד משקה על חשבוני.‬
‫בובו מזמין אותך למשקה.‬
‫אתה יודע, יש לי הרגשה שיש סיבה שבאת לכאן.‬
‫לא באת לכאן רק בשביל לבוא לכאן. אולי שכחת.‬
‫סבא זקוק לקופסת סיגריות.‬
‫לעולם אל תגרום לאדם לחכות לסיגריות שלו.‬
‫הישיש המסכן בוודאי מטפס על הקירות.‬
‫עוד מעט הוא יהיה כאן ויגיד כל מיני שטויות. הנה לך.‬
‫אקנה לבובו משקה.‬
‫- בכסף של סבא שלך? - כן.‬
‫בסדר. בובו, הילד מזמין אותך למשקה.‬
‫הילד הזה בסדר גמור.‬
‫היום ניקח הפסקה מהלימודים‬
‫ונכין הזמנות.‬
‫הזמנות מלאכת יד, לארוחת הבוקר לאבות ובנים.‬
‫אם כך, תכינו הזמנות בעצמכם,‬
‫תביאו אותן לאבותיכם אחרי הלימודים.‬
‫בשבת בבוקר, נבשל להם ארוחת בוקר‬
‫ותקריאו להם מעבודות בית הספר שלכם,‬
‫כדי שכולם יכירו אלה את אלה טוב יותר.‬
‫ואני רוצה שתעשו דברים שאתם עושים עם אבותיכם. בסדר?‬
‫מי צריך מספריים? מי צריך עיפרון צבעוני?‬
‫חכו רגע. אביא אותם, בסדר?‬
‫בסדר, חבר'ה, שימו את ההזמנות על השולחן שלי.‬
‫תודה, מייקל, סטיבן, אדם, נהדר.‬
‫אני אוהבת את זה. בסדר.‬
‫- מה קרה, ג'יי-אר? - אין לי אבא.‬
‫הוא נפטר?‬
‫אני לא יודע, יכול להיות. פשוט אין לי אבא.‬
‫"נפטר" פירושו "מת".‬
‫לא. הוא לא מת. הוא ברדיו.‬
‫אני יכול פשוט לא להגיע לארוחת הבוקר?‬
‫אני אטלפן לאימא שלך.‬
‫- אוקיי. - אוקיי.‬
‫הם לא יודעים איך העולם היום?‬
‫קשה לספר לאנשים על אביך, ג'יי-אר,‬
‫משום שקשה לדעת איפה להתחיל.‬
‫אולי המשטרה תוכל להכריח אותו ללכת?‬
‫המשטרה לא יכולה להכריח אותו לשלם מזונות.‬
‫ארוחת בוקר של אבות ובנים עלולה להיות קשה.‬
‫למה שאתה לא תיקח אותו, בן זונה שכמוך?‬
‫למה לא? למה לא?‬
‫אתה תיקח אותו?‬
‫שניכם חתיכים כל כך.‬
‫אני זוכרת אותך.‬
‫בוא נלך. לפני שאשנה את דעתי.‬
‫תיהנו.‬
‫לאט לאט, ילדון.‬
‫הנה, אנחנו מתחילים.‬
‫ברוכים הבאים לארוחת הבוקר לאבות ובנים‬
‫בית הספר היסודי מנהסט ביתם של הפלקונס‬
‫מערכת החינוך שלנו, ולמעשה החברה שלנו כולה,‬
‫הושמדו במאה ה-19 על ידי השפעה גרמנית.‬
‫באמת?‬
‫יכולת, כמושג,‬
‫הפכה למבנה מכני ניסיוני.‬
‫אתם עשויים לצאת נשכרים מהמערכת.‬
‫תהא המערכת אשר תהא,‬
‫הוא האחד שסביר שיצליח לעזוב את הבית שלי הודות ליכולותיו שלו.‬
‫תודה שלקחת אותי.‬
‫אל תספר לאף אחד שאני סבא טוב, אחרת כולם ירצו סבא כזה.‬
‫לאימא שלך יש גידול בבלוטת התריס,‬
‫ויצטרכו להסיר אותו.‬
‫הוא עלול להיות ממאיר.‬
‫תהיה נחמד אליה.‬
‫אוקיי.‬
‫הביופסיה הראתה שהגידול ממאיר,‬
‫אז הם הסירו אותו, ואת בלוטת התריס איתו.‬
‫בלי כימותרפיה, בלי קרינה.‬
‫הם פשוט הסירו אותו. הסרטן נעלם.‬
‫זה נשמע קל מכפי שזה היה.‬
‫שום דבר בחייה של אימי לא בא בקלות.‬
‫את רוצה מים?‬
‫אני רוצה שתצליח בחייך.‬
‫מה אם לא אוכל?‬
‫אלוהים הוא עדי,‬
‫אתה תלמד בייל.‬
‫הלימודים יעלו 11,000 דולר.‬
‫- כן? מי אמר? - סבא.‬
‫מפריע לך שאימא שלך מאמינה בך?‬
‫לא.‬
‫משהו לא בסדר עם המוח שלי היום.‬
‫אני לא מצליח לפתור את תשבץ החרוזים.‬
‫מה זה תשבץ חרוזים?‬
‫זה מין תשבץ.‬
‫נותנים לך איזה רמז קלוש, והתשובות מתחרזות.‬
‫למשל, "הרכב של ג'יין" הוא "ההונדה של פונדה".‬
‫החיים קשים מספיק גם בלי תשבצים.‬
‫מי שפותר תשבצים לא חולה באלצהיימר.‬
‫זה בולשיט. "ריצ'רד איתן"?‬
‫מי זה ריצ'רד? ניקסון?‬
‫ניקסון חסון.‬
‫"גרי הנהדר."‬
‫סופר קופר.‬
‫זהו, הילד הרוויח את כבודו.‬
‫הילד הזה הוא עילוי.‬
‫נטרוף את הקלפים ונראה מי מפסיד את מקומו במשחק הכדורת.‬
‫- הוא עילוי, הילד הזה. - איפה למדת את המילה הזאת?‬
‫היי, ילדון.‬
‫בסדר. עוד אחד.‬
‫- מי עוד יבוא? - פאט.‬
‫- מי זה? - זאת. החברה של הדוד שלך.‬
‫כולנו עושים טעויות.‬
‫לך תזדיין גם אתה, יא בן זונה.‬
‫תלמדי איך לנהוג, לעזאזל...‬
‫אני רואה שהכול הולך טוב.‬
‫הי, חבר'ה.‬
‫אתה בוודאי ג'יי-אר הצעיר. למה אתה מתרועע עם הבטלנים האלה?‬
‫אני יכול לשחק כדורת כי פתרתי את תשבץ החרוזים.‬
‫אתה בוודאי בבת עיניה של אימך.‬
‫אני מקווה, משום שהיא עצובה.‬
‫טוב, זה מספיק.‬
‫ווייקפילד בולדרום מסלולי כדורת‬
‫אני לא יודע, כפות הרגליים שלי גדלות.‬
‫מידה 46. היי, בובו, תן לי נעליים במידה 47.‬
‫איך אימך מתמודדת עם הסרטן?‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫דבר ראשון, הוא בנסיגה. דבר שלישי, תסתמי את הג'ורה.‬
‫אני מצטערת. אתה לא חייב להיות כזה שמוק.‬
‫קניתי לך משהו. עמדתי להחזיק אותו אצלי לזמן מה,‬
‫אבל אתן לך אותו עכשיו, משום שזה... הנה. תסובב אותו.‬
‫זאת החתימה של טום סיבר, כאן.‬
‫תודה.‬
‫תקשיב לי, אימא שלך תהיה בסדר. הבנת?‬
‫אני מבטיח.‬
‫אתה לא תפגוש שוב את פאט. בסדר?‬
‫היא לא הייתה גרועה כל כך.‬
‫ובכן, זה מין קטע כזה של הקש האחרון.‬
‫זו לא הייתה הנקודה השחורה הראשונה שלה.‬
‫עליך להיות מסוגל להסתדר בלי אנשים. עליהם לדעת את זה.‬
‫זה הכול או לא כלום.‬
‫אתה מבין את כוונתי?‬
‫לך תביא כדור.‬
‫חמש.‬
‫תראה את זה!‬
‫"לקוני, גזרה, לנזוף, אמירה נדושה, דו פרצופיות, התחסדות..."‬
‫ארעי, צורמני, כפרי, סמך,‬
‫עוין, ישועי, משרת, אקלקטי.‬
‫בחייך, אימא.‬
‫- מה? אין לי ליפסטיק. - כלומר...‬
‫אני לא אתקבל.‬
‫אתה כן.‬
‫דוד צ'ארלי אומר לשים את הכול.‬
‫הדוד שלך מדבר על הימורים, וזו הסיבה שהוא גר בבית.‬
‫כן. אבל זה לא סוג של הימור?‬
‫זה עדיף מאשר לא להמר. מעולם לא הימרתי, זו הייתה הבעיה שלי.‬
‫מה לגבי אבא?‬
‫בסדר.‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים אדירים. תפתח אותו.‬
‫- אני רוצה לפתוח אותו לבד. - פשוט תפתח.‬
‫- תפתחי אותו. - לא.‬
‫זאת החלטה. לה זה חשוב יותר מלכל אחד אחר.‬
‫אמרתי לה, אף לא פרוטה.‬
‫אין לך פרוטה. אבל לאימא שלו אין כלום.‬
‫ג'יי-אר, תפתח!‬
‫אני לא יכול.‬
‫- תפתח אותו, אף אחד לא ימות מזה. - זה יהרוג אותי. אני אמות.‬
‫- לכל הרוחות. תן לי. - לא, תן לג'יי-אר לפתוח אותו.‬
‫- הוא מהמר, פשט תני לו... - אני שילמתי את דמי הרישום.‬
‫"מר מגווייר הנכבד,‬
‫"זהו תענוג גדול להודיע לך כי ועדת הקבלה‬
‫"החליטה להציע לך מקום בלימודי ייל בשנת 1986."‬
‫מה?‬
‫"כמו כן, אני שמח להודיע לך כי צרכיך הכספיים נענו."‬
‫- אם אתה עובד עליי, ארצח אותך. - תקראי.‬
‫מה לגבי "למידה וזיכרון בבני-אדם"?‬
‫זה... תמיד תלמד פילוסופיה. בסדר?‬
‫תמיד תצליח בשיעור הזה, משום שאין תשובה נכונה.‬
‫אימא שלך תבוא אליך ותנסה לתת לך כסף. אל תסכים לקבל אותו.‬
‫אני אטפל בך. פעם אחת.‬
‫דיברת עם אביך?‬
‫לא.‬
‫אוקיי.‬
‫אני אבוא הביתה הרבה.‬
‫כן, זה לא הבית.‬
‫- זה כן. - לא.‬
‫לא, זה לא.‬
‫בסדר, סע.‬
‫- איך הולך? - בסדר.‬
‫- הי. - היי.‬
‫- היי. שמי ג'ימי. - ג'יי-אר.‬
‫- זה קיצור של משהו? - ג'קי רובינסון.‬
‫באמת?‬
‫לא, של ג'וניור.‬
‫ציפיתי למשהו בסגנון "בחזרה לבריידסהד".‬
‫- זה בולשיט. תפוס? - לא.‬
‫- שמי ווסלי. - שמי ג'ימי.‬
‫ג'ימי? ג'ים זה טוב.‬
‫- ג'יי-אר. - ג'יי-אר. זה קיצור של משהו?‬
‫- ג'קי רובינזון. - אתה עובד עליי.‬
‫של ג'וניור.‬
‫בסדר. ג'וניור, ג'יי-אר.‬
‫ג'ימי, ג'ים.‬
‫זה הלילה הראשון שלנו בייל.‬
‫- כן. - כן.‬
‫בואו נדפוק את הראש.‬
‫אתם תכירו את השטן בכבודו ובעצמו,‬
‫לא בדחפים הגרועים ביותר שלכם, או בין חבריכם,‬
‫למרות שגם בשניהם, אלא ב"גן העדן האבוד".‬
‫בינתיים, בשיעור הזה, למרות שאני נאבק בזרם ברברי,‬
‫אני עדיין מלמד ספרות מערבית,‬
‫שהשורש של כולה הוא בשתי יצירות שירה אפיות.‬
‫"האיליאדה" ו"האודיסאה".‬
‫מוגשות לכם בנוחות, בספר אחד,‬
‫ערוך ומתורגם על ידי.‬
‫"האיליאדה" ו"האודיסאה" הן שני שתילים,‬
‫ה"הפויימס", בנות 3,000 שנים...‬
‫מה זה "פויימס"?‬
‫מישהו לא יהודי.‬
‫"האיליאדה" ו"האודיסאה" הן אוניברסליות.‬
‫אלה סיפורים על שיבה הביתה.‬
‫אתם תתחילו בקריאת החצי הראשון של "האיליאדה",‬
‫ותכתבו לי עבודה באורך עשרה עמודים.‬
‫יש שאלות? כן.‬
‫- עבודה על מה? - על החצי הראשון של "האיליאדה".‬
‫כן, אבל באיזה נושא?‬
‫החצי הראשון של "האיליאדה".‬
‫הוא מתקיל.‬
‫עכשיו, כפי שרבים מכם יודעים, אני מקווה,‬
‫"האיליאדה" היא שירה אפית מיוון העתיקה, במשקל משושה הרואי.‬
‫- מי זאת? - מי?‬
‫זו שלובשת סגול?‬
‫- היא יוצאת עם סטינקי. - סטינקי?‬
‫כן, הוא עשיר.‬
‫...של השירה המערבית הקלסית.‬
‫אז שימו לב לדבר, ולדוגמאות אחרות לשימוש בו,‬
‫בזמן שאתם קוראים את הכתוב,‬
‫לגלגול שלו.‬
‫כי כל מה שאני רואה הוא בלתי ניתן להשגה.‬
‫משום שאתה מתנהג כמו רכרוכי.‬
‫אם אתה קורא את היצירות הגדולות, שלא תוכל ליצור כמותן, ואז מרגיש חרא,‬
‫איך תהפוך לסופר?‬
‫סוקרטס אומר שלומדים יותר מספר גרוע.‬
‫אני חושב שזה היה אריסטו.‬
‫אם אתה בא לייל, אבל אין לך ביצים,‬
‫איך אתה אמור להיות סטודנט בייל?‬
‫אני כאן משום שהיה לי מזל. פשוט היה לי מזל.‬
‫אני יכול לפתור תשבצי חרוזים מבוקר עד ערב,‬
‫אבל אני לא יכול להבין מה לעזאזל הם אומרים ב"הנרי החמישי".‬
‫כולנו כאן משום שהיה לנו מזל, פוץ שכמוך.‬
‫מזלי שנולדתי למשפחה מיוחסת, ולא שמו לב לכך שאני אידיוט.‬
‫גם זה מזל. כולם בני מזל.‬
‫כל מי שבחיים הוא בר מזל, והוא צאצא של בני המזל.‬
‫כל אבות אבותינו היו מהירים, חכמים או בעלי מערכת חיסונית מעולה.‬
‫מזל, אידיוט, הוא הסיבה שכולנו פה.‬
‫מעולם לא חשבתי על זה ככה.‬
‫אתה מאמין לפרשנות השטותית של החברה,‬
‫אתה וכל השאר, ולכן אתה לא מסוגל לכתוב.‬
‫לא משום שהומרוס גורם לך לחשוב שאתה גרוע.‬
‫ממש הייתי רוצה שתפגוש את דוד צ'ארלי.‬
‫- מה הוא עושה? - הוא מנהל מסבאה.‬
‫אני רוצה מאוד לפגוש את הדוד שלך, צ'ארלי.‬
‫הבאתם את תעודות הזהות שלכם?‬
‫היי. מה לעזאזל אתם עושים פה?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מה עם האפסים האלה?‬
‫אוקיי. ברוך הבא לחופינו, ג'ים.‬
‫היי! יש לי הודעה.‬
‫חבר'ה, לפי חוקי מדינת ניו יורק,‬
‫היום, האחיין שלי הפך רשמית לגבר. וגם חבריו הם גברים לפי החוק.‬
‫- החוק דפוק. - תן למניאקים האלה משקה על חשבוני.‬
‫לך תזדיין. המשקה הראשון הוא על חשבוני. על חשבוני.‬
‫אחר כך ג'ואי די יקנה לכם משקאות. מה תרצו?‬
‫אני לא יודע מה לשתות.‬
‫לדעתי, בחור של ייל צריך לשתות ג'ין, אבל זו החלטה גדולה, חבר.‬
‫מה שתבחרו עכשיו, אידיוטים,‬
‫הוא מה שאמזוג לכם בכל פעם שתיכנסו לכאן, לנצח.‬
‫אתם צריכים שיהיה לכם משקה משלכם.‬
‫ג'ין גורם לי להשתגע.‬
‫אתה יכול להתמודד עם זה. אני מכין ג'ין מרטיני מעולה.‬
‫הסוד הוא כמה טיפות של ויסקי.‬
‫- צ'אז, תן להם משקה על חשבוני. - גם על חשבוני.‬
‫בחיי. מסתבר שהלילה צ'יף וג'ואי די יזמינו אתכם למשקאות.‬
‫תהדקו את חגורת הבטיחות המזוינת.‬
‫אז השתתפת במלחמה?‬
‫וייטנאם, פלוגה שנייה, קואנג טרי. בין 1967 ל-1969.‬
‫בני זונות שכמותכם, אף פעם לא תדעו דברים כאלה.‬
‫עם כל הכבוד לפלוגה 82,‬
‫ההפצצות האוויריות המזוינות הקטנות שלכם בגרנדה הן לא מלחמה.‬
‫לא הפצצנו את גרנדה.‬
‫- כמה זמן שירת בצבא? - שנה אחת, שבעה חודשים וחמישה ימים.‬
‫- וכמה זמן בווייטנאם? - 11 חודשים, 12 ימים.‬
‫צ'אז אומר שאתה חסר ביטחון בייל.‬
‫לא.‬
‫טוב, זה כמו כלא.‬
‫כל מקום הוא כמו כלא.‬
‫תמצא את הבחור האחראי, את הבעייתי, ותקרע את הריאות המזוינות שלו.‬
‫- למה, לעזאזל, אתה אומר את זה לילד? - זהו.‬
‫הוא בייל, לא בבית הסוהר.‬
‫אתה יודע, דוד צ'ארלי הוא כמו אביך.‬
‫לא, הוא הדוד צ'ארלי. אבא שלי ברדיו.‬
‫אבא שלך ברדיו?‬
‫מה אתה קורא בסוף השבוע הזה?‬
‫אקווינס.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מה? תומאס אקווינס.‬
‫הוא היה מוכרח להאמין שיש אלוהים, אז הוא הציע לעולם הוכחה קונקרטית.‬
‫אם לא האמנת להוכחה הקונקרטית שלו, הכנסייה הייתה חותכת לך את הביצים.‬
‫- מה מדאיג אותך? - אני לא רוצה.‬
‫אתה לא רוצה. זה הזמן לדחוף, בדיוק עכשיו.‬
‫זה הזמן להמר על כל מה שיש לך. כשאין לך שום דבר.‬
‫בסדר. זין על זה. תקרא את אורוול. על מעמד הביניים הגבוה.‬
‫הן אלה שממש מסריחות.‬
‫ברגע שתבין את זה, תוכל לתפקד באמריקה.‬
‫אם יש לך מכונית, בנוסף לכך.‬
‫ביליתי את הקיץ כולו באירופה.‬
‫איטליה, בחיי. ונציה. היית פעם בוונציה?‬
‫לא.‬
‫העיר הכי לא הגיונית שראיתי מימיי.‬
‫המונית היא סירה, משאית הזבל היא סירה.‬
‫איך בזה שום היגיון.‬
‫- איך הגעת לוונציה? - שקדתי והשגתי ציונים טובים.‬
‫אבא שלי אמר, "תבחר עיר".‬
‫אחי היה מכריח אותי לראות את "המבט", עם דונלד סאת'רלנד.‬
‫אלוהים. בן כמה היית?‬
‫הסרט ההוא הפך אותי לגבר. הוא התרחש בוונציה.‬
‫הראשון שלי היה "מגרש השדים".‬
‫אחי היה דלוק על ג'ולי כריסטי. בקיצור, בחרתי בוונציה.‬
‫שלושה שבועות הפכו לשלושה חודשים. "מגרש השדים" הפחיד לי את הצורה.‬
‫מוסר ההשכל של הסיפור...‬
‫כן, מוסר ההשכל הוא, תצליח בלימודים ותוכל לבקר באיטליה.‬
‫סידני!‬
‫- הי. - הי.‬
‫מה שלומך? סטינקי בפנים?‬
‫אני לא יודעת איפה אלכס. לא יוצא לי לראות אותו הרבה.‬
‫- היי. ג'יי-אר. - סידני.‬
‫- היי. - אנחנו לומדים ביחד.‬
‫אני בספק.‬
‫אם כך, איך "האיליאדה" שלך?‬
‫- "האיליאדה" שלי בסדר. - כן?‬
‫כן. ושלך?‬
‫"האיליאדה" שלי משתפרת ככל שהערב מתקדם.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫נחמד.‬
‫- איך הייתה המסיבה? - לא משהו.‬
‫- לא? - לא.‬
‫- לאן אתה הולכת? - הביתה, ברגל.‬
‫אלווה אותך.‬
‫אוקיי.‬
‫ג'יי-אר זה קיצור של משהו?‬
‫זה מסובך. אספר לך כשאכיר אותך טוב יותר.‬
‫יש שם טראומה?‬
‫כן.‬
‫שקשורה לאב?‬
‫נקראתי על שם אבי, אבל פגשתי אותו רק כמה פעמים.‬
‫הוא תמיד היה ברדיו. בניו יורק.‬
‫קראו לו "ג'וני אייס" או "ג'וני מייקלס" ברדיו.‬
‫אתה מחפש את אביך?‬
‫לא.‬
‫תסביך אב הוא די דגל אדום.‬
‫נשים שסובלות מתסביכי אב נוטות לאכול הרבה.‬
‫אבל גברים נדפקים ממש.‬
‫אין לי תסביך אב. הוא פשוט מישהו ברדיו.‬
‫זאת הקלה.‬
‫אז מה אתה רוצה להיות, ג'יי-אר?‬
‫מלבד תסבוכת רגשית?‬
‫מלבד זה?‬
‫אני רוצה להיות סופר.‬
‫אני אהיה סופר.‬
‫למה סופר?‬
‫מאז שהייתי קטן, פשוט...‬
‫אני אוהב לקרוא כל דבר שאני יכול להשיג,‬
‫כל סופר גדול, כל ספר גדול.‬
‫הגעתי לייל כדי להיות עורך דין.‬
‫אתה לא נראה כמו עורך דין.‬
‫- אראה זאת כמחמאה. - בצדק.‬
‫כאן אני גרה.‬
‫אתה רוצה ללמוד ביחד מחר?‬
‫אוקיי.‬
‫לילה טוב, ג'יי-אר.‬
‫לילה טוב.‬
‫אם כך, אתה חושב שאתה מאוהב?‬
‫כן. אני חושב שאני מאוהב.‬
‫- היא בחורה בת מזל. - אני לא יודע אם זה נכון.‬
‫- אתה נזהר? - אלוהים, אימא, זין.‬
‫היא חכמה, היא מהירת תפיסה.‬
‫מהירת תפיסה לגבי מה?‬
‫לא משנה.‬
‫מה, היא עשירה?‬
‫היא כנראה מהמעמד הבינוני הנמוך.‬
‫כל הכבוד לך.‬
‫אני לא יודעת מה זה אומר, "נמוכה, בינונית, גבוהה".‬
‫אלה האנשים שחושבים שהם עשירים.‬
‫העשירים האמיתיים מתחבאים כדי שאנשים לא יהרגו אותם.‬
‫אני פשוט מרגיש שסידני היא כל כך כאן, למעלה, ואני כל כך כאן, למטה.‬
‫לא, יש לך המון מה להציע לה.‬
‫אין לי כסף. אין לי מושג מה אני רוצה לעשות.‬
‫מלבד להפוך לעורך דין ולתבוע את אבי.‬
‫זאת לא הסיבה שאני רוצה שתהיה עורך דין. אם כן, זה היה פתולוגי, ג'יי-אר.‬
‫קצת הערצה כלפי אישה זה לא הדבר הגרוע ביותר.‬
‫רק קצת.‬
‫התאהבות היא ברכה. נסה ליהנות ממנה.‬
‫אם הלב שלך יישבר, תתגבר.‬
‫- אימא, אני מוכרח לשאול אותך משהו. - מה?‬
‫אני צריך ללכת לבית של סידני בחג המולד.‬
‫- מה? - מה?‬
‫זה חג המולד, אני בקונטיקט. עם וולוו.‬
‫לעולם לא אצליח לאמן אותך להפסיק עם זה, נכון?‬
‫לאמן אותי להפסיק מה?‬
‫לחשוב שדברים הם יותר ממה שהם.‬
‫- היית אי פעם בווסטפורט? - לא.‬
‫הזדיינת אי פעם בוולוו?‬
‫לא היה שום דבר שסידני לא הייתה מוכנה לעשות או לנסות.‬
‫היא לימדה אותי על אהבה,‬
‫והסמסטר ההוא חלף לשנינו במהירות.‬
‫לא הייתי תמים,‬
‫ידעתי שאהבתי הגדולה הראשונה כנראה לא תהיה אהבתי האחרונה.‬
‫אבל היה בה משהו, משהו שונה.‬
‫משהו שהפיח בי תקווה.‬
‫אתה בסדר? אתה זקוק לרופא?‬
‫- לא. אני פשוט צריך דקה להתאושש. - אוקיי.‬
‫- בוקר טוב, בחור. - בוקר טוב.‬
‫אז ההורים שלי... הם כבר שמעו אותך.‬
‫הם רוצים להכיר אותך.‬
‫נראה לי שכדאי שאקח אותך לתחנת הרכבת.‬
‫למה?‬
‫זה מסובך מאוד.‬
‫אני מרגישה מוזר.‬
‫אני מצטערת שהבאתי אותך לכאן לחג המולד.‬
‫אני חושבת שאני יוצאת עם מישהו אחר.‬
‫ניפגש למטה.‬
‫אתה אוהב סקונס, ג'יי-אר?‬
‫- אני מת על סקונס, אדוני. - קרא לי פיל.‬
‫תודה, פיל.‬
‫מאחר שאתה יכול לקרוא לו פיל, אני מניחה שאתה יכול לקרוא לי גברת לוסון.‬
‫אם כך, סידני סיפרה לי... סליחה.‬
‫סידני סיפרה לי ששניכם ארכיטקטים.‬
‫יש אנשים שבונים בתים. אנחנו בונים מעונות.‬
‫מה ההבדל, מלבד המילים?‬
‫נכשלתי בבחינה בספרות לא מזמן,‬
‫אבל בית הוא מעון,‬
‫אלא אם כן מדובר במערה, ומעון הוא בית.‬
‫הם גם מנהלים כתב עת, "מעונות".‬
‫מה?‬
‫כתב העת ששמו "מעונות".‬
‫מעונות מגורים קיציים‬
‫אל תיתן לזה לענות אותך.‬
‫לא.‬
‫הבנתי שיש לך אב נמלט‬
‫שאיננו אלא קול ברדיו עבורך.‬
‫בעיקרון, כן.‬
‫אתה בטיפול פסיכולוגי? הייתי מתארת לעצמי שכן.‬
‫בלי טיפול פסיכולוגי, לא.‬
‫למרבה הפלא.‬
‫מה אימך עושה בחיים, ג'יי-אר?‬
‫המעון שלה נמצא במנהסט, בבית עם הוריה,‬
‫שניהם די משוגעים.‬
‫והיא מזכירה.‬
‫ואחד הדברים שהיא תמיד אהבה לעשות הוא לנסוע‬
‫ולהביט בבתים כמו הבית הזה,‬
‫ולתהות איך החיים בהם עשויים להיות.‬
‫עכשיו אוכל לומר לה.‬
‫עשה זאת, בבקשה.‬
‫אעשה זאת.‬
‫מה אתה לומד?‬
‫אתה יודע, פיל, אני לומד אנשים.‬
‫אני חושב שתמיד למדתי אנשים.‬
‫וזה נהדר.‬
‫ג'יי-אר הוא סופר.‬
‫אני מתכוון, מה אתה לומד בייל?‬
‫את החרא הרגיל. אימא שלי רוצה שאהיה עורך דין.‬
‫היא נשמעת כמו אישה אינטליגנטית מאוד, אך אולי אופטימית מדי.‬
‫פיל, הזדיינת אי פעם בוולוו?‬
‫וזהו. נזרקתי בקונטיקט.‬
‫את השנתיים הבאות אבלה בניסיון לעשות מעצמי משהו.‬
‫להיות מישהו.‬
‫מישהו שסידני תרצה שוב.‬
‫היי, צ'ארלי.‬
‫מישהו יושב פה?‬
‫תראו מי זה. שב שם.‬
‫שנת הלימודים האחרונה עמדה להיות מדהימה, כתיבה לעיתון, עבודה במסבאה.‬
‫זאת עמדה להיות השנה שלי.‬
‫לא הזדקקתי לסידני.‬
‫בעצם, שסידני תלך להזדיין.‬
‫אתה טוב בכתיבה?‬
‫אני חושש שזו שאלה שאיננה נשאלת מספיק.‬
‫אני לא יודע. יש לי דברים בעיתון של ייל.‬
‫- לא הרבה אנשים יכולים לומר זאת. - והרבה יכולים.‬
‫אני תמיד שמח לראות אותך על הרכבת הזו.‬
‫מה הכי מטריד אותך?‬
‫אני פשוט בחור עני שרוצה בחורה עשירה.‬
‫כבר עשו את זה.‬
‫היא לא ממש עשירה. היא ממעמד הביניים.‬
‫ובכן, אף פעם לא רואים את העשירים האמיתיים. הם בלתי נראים.‬
‫יש בראשך תוכניות לעשות מעצמך משהו?‬
‫לסחוף אותה?‬
‫אולי.‬
‫אילו אהבה אותך, היא הייתה מקבלת אותך גם כעני.‬
‫שמעת את זה פה לראשונה.‬
‫כבר שמעתי את זה ממישהו אחר.‬
‫בנוסף, יש את העניין של "גטסבי", אתה יודע.‬
‫ובכן, מה הנושא העיקרי שלך, מאחר וזה לא באמת זה?‬
‫האב הנעדר. אתה מכיר את זה?‬
‫בטח. למה, לדעתך, אנשים הופכים לכמרים?‬
‫ממש עבדת עליי.‬
‫לגבי מה?‬
‫טוב, בשנה, או בשנה וחצי האחרונות,‬
‫אם לומר את האמת, החיים שלי היו גיהינום.‬
‫- בגללי? - כן, בגללך.‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫טוב, אנחנו בשנת הלימודים האחרונה.‬
‫אני מתחילה להיות "עצבן".‬
‫"עצבן" הוא שורש המילה עצבנות?‬
‫לא. גברים שרוצים דברים הם השורש.‬
‫אני חושב שאת חושבת שאני רוצה משהו שאני לא חושב עליו.‬
‫אלא אם כן את רוצה שאחשוב על זה.‬
‫אני יוצאת עם מישהו.‬
‫את צוחקת עליי, לעזאזל.‬
‫אני לא יכול להסביר, באמת, למה חזרתי אליה שוב ושוב.‬
‫היא פשוט תפסה אותי.‬
‫בסדר, אז היא נהיית "עצבן", מה שזה לא יהיה.‬
‫זה עצבים ביידיש.‬
‫בסדר, אז היא נהיית כזאת, ואז היא זקוקה למרחב,‬
‫ולזמן שלה וכל זה, נכון?‬
‫אם כך, יש לי שאלה אליך.‬
‫למה אתה זקוק?‬
‫תראה, אני לא גאון. זו שאלה ברורה.‬
‫מה אני רוצה? אני רוצה להיות סופר, אבל אני גרוע.‬
‫מי שגרוע בכתיבה הופך לעיתונאי.‬
‫- לא אלמד משפטים. - גם אני לא.‬
‫- אימא שלי, היא... - אימא שלך רוצה שתהיה מאושר.‬
‫זה נכון.‬
‫אף אחד מאיתנו לא יודע איך.‬
‫בוא נחזור ונסיים את הלימודים.‬
‫בסדר.‬
‫- אני כאן, אני מבין שזה עניין גדול. - באמת? הוא סיים לימודים בייל.‬
‫אבא שלך סיים לימודים בדארטמות'.‬
‫ולכן, מבלי להכביר במילים, בואו נכניס אותם.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫קבלו בחום את בוגרי ייל לשנת 1986.‬
‫יש לך שיחת טלפון.‬
‫הלו?‬
‫זוכר אותי?‬
‫היי, אבא.‬
‫היי, לא הגעתי, כמו שאתה יודע.‬
‫זה לא מפתיע.‬
‫אבל רציתי לספר לך שהפסקתי לשתות‬
‫והגעתי לכל מיני מקומות...‬
‫כדי להתנצל,‬
‫וגם אתה ברשימה.‬
‫- וואו. - בחייך, אל תזיין לי בשכל.‬
‫היי, אני שמח שהצלחת. הייתי מודאג.‬
‫לא כולם בנויים ללימודים.‬
‫אימא הייתה בנויה להם, אבל הכנסת אותה להיריון.‬
‫כן, טוב, כל אחד מאיתנו צריך לחתור בסירה שלו, ג'יי-אר.‬
‫נראה שאימא שלך גרמה לך לחתור בסירה שלה.‬
‫אני חושב שהיא חתרה בסירות של שנינו כבר זמן רב.‬
‫יכול להיות.‬
‫טוב, אני עולה לשידור בעוד קצת יותר מרבע שעה, אני צריך לסיים.‬
‫איפה אתה?‬
‫אילו בתי ספר למשפטים אתה בודק?‬
‫אני לא מחפש. אני אהיה סופר.‬
‫איפה תגור?‬
‫אצל סבא, כמו כולם.‬
‫כולנו הולכים לסבא.‬
‫אני יודע שאת חושבת שזה אמור לשנות את הכול, אבל...‬
‫- אתה מוכרח למצוא עבודה. - תהיה לי עבודה. בכתיבת רומן.‬
‫הוצאות הספרים נוטות לכיוון ספרי זיכרונות.‬
‫זה נכון.‬
‫קחי.‬
‫זה בשביל סידני?‬
‫לא. תפתחי אותה.‬
‫זאת טבעת של ייל.‬
‫אני לא אוהב תכשיטי גברים, אבל חשבתי,‬
‫מאחר שהמוסקטרים בעצם עשו את זה ביחד...‬
‫זה בשבילך.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מבחינה סמלית, התחתנת עכשיו עם אימא שלך.‬
‫וואו. תירגע.‬
‫בסדר. אם כך, בוא נאמר שסגרת מעגל עם אחד מהוריך, נכון? אולי.‬
‫- כן. - מה לגבי "הקול"?‬
‫- אני אפילו לא יודע איפה הוא. - "הקול."‬
‫מידרדר מאז שקרטר היה בשלטון.‬
‫אז סיימתם את הלימודים עכשיו, שני אידיוטים?‬
‫צ'ארלי! תן להם משקאות על חשבוני.‬
‫תודה, צ'יף.‬
‫אז כמה הם מקבלים על השכלה בייל בימינו?‬
‫בערך 60 אלף.‬
‫- שישים? - ג'יי-אר קיבל מענקים ומלגות.‬
‫ווסלי, גם אתה היית על מלגה מלאה?‬
‫בסדר, אז תענה על השאלה הזאת. באיזו שנה נחתם המגנה כרטה?‬
‫- אני לא יודע. - אתה לא יודע, לעזאזל.‬
‫- לפי הסקרים... - בשנת 1215.‬
‫הוא הבסיס של החוק האנגלי, אתה צריך לדעת את זה.‬
‫- מגן נגד עריצות. - המלך ג'ון.‬
‫- נכון מאוד. - בנקודה הזאת, אני לא שם זין.‬
‫הוא לא שם זין.‬
‫אני פשוט מנסה לעמוד בינך ובין השכבות השולטות.‬
‫מאוחר מדי, צ'יף.‬
‫שישים אלף. הבית שלי עלה 12,000.‬
‫הבית שלך עלה 7,000.‬
‫הבית שלי עלה 7,000.‬
‫- הייתי בקטע של פרידה מוחלטת. - נוכל להיות ידידים.‬
‫פשוט לא רומנטיים או מיניים.‬
‫נשמע מפתה מאוד.‬
‫אם כך, מה אתה עושה?‬
‫אני נמצא הרבה במסבאה, אני עובד על הרומן שלי.‬
‫ההוצאות נוטות לכיוון ספרי זיכרונות.‬
‫כך אנשים אומרים, כן.‬
‫אם כך, כמה דפים כתבת?‬
‫הרבה.‬
‫- שלחת קורות חיים לעיתונים? - כן.‬
‫- יש לך קטעי כתבות? - כן.‬
‫יצרת קשר עם ה"ניו יורק טיימס"?‬
‫היית רוצה שאעבוד ב"טיימס"?‬
‫אני אוהבת אותך בכל מקרה.‬
‫אני פשוט לא רוצה מערכת יחסים.‬
‫יש לנו מערכת יחסים, היא פשוט לא רומנטית או מינית.‬
‫אני חושב שאני לא טוב מספיק בשביל ה"טיימס".‬
‫לא היית טוב מספיק בשביל ייל?‬
‫- אנחנו יכולים פשוט ללכת אלייך הביתה? - לא.‬
‫אני גרה איתו.‬
‫אם כך, סידני ראתה אותך כשאינך במיטבך.‬
‫- אבל היא בודקת מה קורה איתך. - כן.‬
‫היא ניסתה לראות אם התאפסת על החרא של עצמך.‬
‫אין לי אפילו חרא כדי להתאפס עליו.‬
‫אין לי שום דבר.‬
‫היי, תקשיב.‬
‫מה אמרתי לך לגבי מדעי הגבר?‬
‫- זוכר את זה? - כן.‬
‫- נכון? תשיג עבודה, תשיג מכונית. - נכון. כן.‬
‫- שים שם את החרא שלך. - אין לי אף אחד מאלה.‬
‫כך שתוכל להיות עצמאי, ואז אולי מישהי תרצה להיות איתך.‬
‫ואם הן לא רוצות אותך, תתחפף משם.‬
‫נכון?‬
‫הניו יורק טיימס‬
‫ניו יורק טיימס. כן, אוכל לומר לו מי מתקשר?‬
‫אנא המתן.‬
‫טוב, תשמור על עצמך. נדבר.‬
‫- היי, הארב. - היי.‬
‫ניו יורק טיימס. שלום.‬
‫- הי, אתה ג'יי-אר? - כן.‬
‫אוקיי, בוא איתי.‬
‫כולנו אהבנו את קטעי הכתבות שלך מעיתון ניו הייבן. איפה אתה עובד עכשיו?‬
‫אני כותב סיפורת, אני חושב.‬
‫ואני עובד בעסק משפחתי.‬
‫זה עסק של אירוח. מסבאה. בלונג איילנד.‬
‫- הכתבות שלך טובות, מר מגווייר. - באמת?‬
‫העורכים מרגישים שהם צריכים לראות עוד לפני שהם יגיעו להחלטה.‬
‫- אתם רוצים לראות עוד? - כן.‬
‫זה טוב?‬
‫כן.‬
‫אין לי עוד.‬
‫אומר את זה לבריאן.‬
‫אתה רוצה לפגוש את בריאן?‬
‫לא אם אין לי עבודה.‬
‫למה שלא תבוא לפגוש אותו?‬
‫ג'יי-אר? היכנס.‬
‫הי, אדוני.‬
‫אל תכתוב לה ותגיד לה ששיפרת את מצבך,‬
‫משום שזה יפחית מהעוצמה של הגילוי העצמאי שלה.‬
‫כבר כתבתי לה.‬
‫אתה מוכן לבוא אליי עם החרא הזה, לעזאזל? בבקשה?‬
‫אל תגיד לה שאתה רוצה אותה בחזרה. אמרת את זה?‬
‫כן.‬
‫הלכת ובהית בבניין שלה מלמטה, כשאתה ספוג בגשם, וחרא כזה?‬
‫לא.‬
‫סידנ...‬
‫ג'יי-אר, כמה פעמים הבחורה הזאת כבר נטשה אותך?‬
‫אם מישהו נוטש אותך, מה זה אומר לך?‬
‫לך, מכל האנשים.‬
‫היא פשוט זקוקה לזמן, אתה יודע?‬
‫כן. אני חושב שאתה מפספס עובדה מרכזית,‬
‫והיא שנשים מחליטות אם הן רוצות משהו או לא.‬
‫- זה הופך לברור מאוד, מהר מאוד. - אבל...‬
‫נשים מחליטות.‬
‫- אני יודע, אבל... - כשנפגשתם, מי החליט?‬
‫היא.‬
‫בדיוק, טומטום.‬
‫תבניות סטנדרטיות. ברורות לכולם.‬
‫אתה רואה כאן תבנית, נכון?‬
‫היי, ג'יי-אר קיבל עבודה ב"טיימס".‬
‫אני נער שליחויות. אני מביא כריכים וקפה...‬
‫היי, צ'ארלי! תן לו משקה על חשבוני.‬
‫אם כך, כותרת המשנה שלך מציגה בעיה.‬
‫אי אפשר להשתמש בראשי תיבות בלי נקודות.‬
‫עשיתי מחקר בעניין,‬
‫והארי ס' טרומן לא השתמש בגרש...‬
‫לא קוראים לזה גרש.‬
‫א"א קאמינגס. בלי נקודות.‬
‫וה"טיימס" משתמש בהן בכל זאת. ואתה יודע למה?‬
‫משום שזה נראה כאילו שכחנו.‬
‫הסגנון של ה"טיימס" הוא הסגנון של ה"טיימס", ואתה ג'יי. אר. מגווייר.‬
‫נקודה.‬
‫לא שמים נקודה אחרי שם משפחה.‬
‫ברכותיי על עבודתך היפה.‬
‫יש לך כותרת משנה ב"ניו יורק טיימס".‬
‫עוד משהו?‬
‫לא, תודה.‬
‫אבא הבעלים של החברה, אחי שותף, במוקדם או במאוחר, זה יקרה.‬
‫- משפחה מיוחסת. - בדיוק, כן.‬
‫- הנה. - תודה.‬
‫אם כך, קיבלת קידום.‬
‫לא, אקבל קידום כשאהיה כתב מן השורה,‬
‫וכשהשם שלי יופיע בעיתון בכל יום.‬
‫ועדיין לא יהיה לך הרקע שאותו סידני מחפשת,‬
‫ועדיין תפרח בעיקר כמבקר קבוע במסבאה.‬
‫כן, טוב...‬
‫אתה יודע, הגנטיקה היא עניין קשוח, מה לעשות?‬
‫- אפרופו, איפה אבא שלך? - איפשהו בדרום.‬
‫- אתה כמו אימא שלך, בנוגע לייל. - באמת?‬
‫אתה חושב שיש ל"טיימס" משמעות כלשהי.‬
‫- יש לו. זה ה"ניו יורק טיימס". - אין לו.‬
‫- למה יש משמעות? - לספר.‬
‫עם ספר, יעברו שנים רבות עד שתבין שגם לו אין משמעות.‬
‫ואני אומר לך, ג'יי-אר, אני מבטיח לך,‬
‫גם אם תכתוב ל"ניו יורק טיימס", גם אם תכתוב את הספר הזה,‬
‫סידני לעולם לא תטלפן אליך פתאום כדי שתחזור אליה.‬
‫ואתה יודע למה?‬
‫למה סידני לא תטלפן, גאון יודע-כול שכמוך?‬
‫משום שהיא זרקה אותך בערך תשע פעמים.‬
‫משום שהיא לא אוהבת אותך, אחי.‬
‫משום שהיא מתחתנת ביום הזיכרון.‬
‫במבט לאחור, מה שתעשה עכשיו יהיה חשוב.‬
‫אתם מוכנים להזמין?‬
‫ארבע כוסות ג'ין מרטיני עם לימון.‬
‫היי.‬
‫תתעורר, לעזאזל.‬
‫חשבתי שתהיה סופר.‬
‫אני סופר.‬
‫לא, אתה לא. אתה נער שליחויות.‬
‫- אני כותב. - ספר?‬
‫- לא. - אז אתה סתם איזה דפוק.‬
‫- אני לא דפוק. - אתה כן.‬
‫ואתה מגיע משושלת ארוכה של דפוקים.‬
‫זה נכון.‬
‫אתה רוצה לדעת מה אני חושב?‬
‫כנראה לא.‬
‫אני חושב שכדאי לך לחזור לישון, להתעורר בעוד 20 שנה,‬
‫ולומר לכולם כמה טוב היית יכול להיות.‬
‫ככה אני חושב.‬
‫- לך תזדיין. - לך ת...‬
‫סידני לוסון מתחתנת עם רוברט דברו‬
‫סטינקי.‬
‫היי.‬
‫הוא מחפש אותך.‬
‫זהו זה, ממזר בר מזל שכמוך.‬
‫כפי שאתה יודע, הייתה לעורכים הזדמנות לבחון את עבודתך,‬
‫והיא מצוינת.‬
‫באמת, חלק מהכתבות שלך היו מדהימות.‬
‫למרות שרובן עוסקות באנשים שמבקרים במסבאות בלונג איילנד,‬
‫חלק מהכתבות שלך היה יוצא מן הכלל, באמת ובתמים.‬
‫לכן אני מצטער שאין לי חדשות טובות.‬
‫כפי שאתה יודע, כשהוועדה מתכנסת כדי לדון במתלמד,‬
‫חלק מהעורכים מביעים את תמיכתם, ואחרים לא.‬
‫נערכה הצבעה. ואני לא יכול לומר לך מי הצביע איך, או למה,‬
‫אבל התוצאה הסופית היא,‬
‫שאינני יכול להציע לך משרה ככתב.‬
‫תודה.‬
‫ההרגשה היא שחסר לך ניסיון, אתה יודע?‬
‫אולי בעיתון קטן יותר.‬
‫אתה יודע? מקום שבו תוכל ללמוד ולצמוח.‬
‫לא, תודה.‬
‫זאת אימא שלך.‬
‫הלו?‬
‫אל תסתכל עליי ככה. הם אמרו שזה לא עניין גדול.‬
‫תן לי לומר לך משהו.‬
‫אולי אפשר להרוג אותי, אבל זה לא קל.‬
‫אוקיי. אתה בטוח שאתה בסדר?‬
‫כן. אני בסדר גמור. הכול טוב. אשתחרר בעוד כמה ימים.‬
‫מה קורה? מה הבעיה?‬
‫ובכן, לא הציעו לי את המשרה ההיא.‬
‫זה מושלם. עכשיו, כל המניאקים האלה הם דמויות.‬
‫אני מניח שכן.‬
‫התקרית הזו היא טראומטית בעצמה. תוכל לנפח אותה.‬
‫כן. בסדר.‬
‫לא, אני חושב שכן.‬
‫אולי זה הרגע שבו אתה מספר לי משהו חשוב ממש.‬
‫כן.‬
‫האמת, אני לא בטוח ב-100 אחוז שכדאי ללכת על ספר זיכרונות.‬
‫אבל אנחנו מוכרחים לדעת לאן הרוח נושבת, נכון?‬
‫בכל זאת, זה ספר זיכרונות, ואם יהיה לו מבנה,‬
‫אתה יודע מה עליך לעשות.‬
‫הוא בצפון קרוליינה, מגיש תוכנית אירוח.‬
‫אביך הגיע פעם למנהסט,‬
‫בניסיון להתפייס עם אימך.‬
‫הוא הגיע ברכבת, לא הייתה לו מכונית.‬
‫אי אפשר להתפייס עם אף בחורה‬
‫אם אין לך מכונית. אתה יודע את זה.‬
‫אמרת לי, וגם סליק.‬
‫אולי בעתיד של התחבורה, או בהולנד, הדברים יהיו שונים,‬
‫אבל באמריקה, שתהיה לך מכונית, נכון?‬
‫בכל מקרה, אימא שלך כבר אמרה לו ללכת להזדיין.‬
‫הוא מגיע. נכנס למסבאה.‬
‫מזמין ויסקי זול, נקי.‬
‫לעולם אל תזמין ויסקי זול. לעלם אל תזמין נקי.‬
‫זה סימן שאתה מגיע לסופך.‬
‫במקרה שלו, זה קרה לפני 20 שנה.‬
‫אז הלוויתי לו 30 דולר, שלא ראיתי מאז.‬
‫ובמשך כל השנים האלה,‬
‫כל מה שאני באמת זוכר ממנו הוא הקול המזוין ההוא.‬
‫כלומר, כאלה מיתרי קול.‬
‫וככל שאני מזדקן, אני תוהה,‬
‫אתה יודע, מה הייתה הבעיה המזוינת?‬
‫כלומר...‬
‫אני מזכיר לך אותו?‬
‫תירגע קצת עם השתייה.‬
‫הוא צדק, כמובן.‬
‫הדבר הראשון שהוא עשה כשהוא יצא מבית החולים, היה להדליק סיגריה.‬
‫מה הפתגם לגבי כלבים זקנים ותעלולים חדשים?‬
‫ברוכים הבאים לצפון קרוליינה‬
‫אפרופו כלבים זקנים,‬
‫הגיע הזמן.‬
‫בוא הנה ותן לאבא שלך חיבוק.‬
‫תודה שהגעת עד לכאן.‬
‫כן.‬
‫אני לא יודע אם אמרתי לך את זה בטלפון,‬
‫אבל אני מרשה לעצמי לשתות קוקטייל פה ושם.‬
‫חשבתי שאתה...‬
‫- הי, ג'וני. - היי.‬
‫מה אני יכולה להביא לך?‬
‫ויסקי כפול, מה שיש.‬
‫בקרח, מעט מים, בלי פרי.‬
‫בלי פרי, אוקיי.‬
‫- ובשבילך? - אני בסדר.‬
‫אל תזיין לי בשכל. הוא ישתה מה שאני שותה.‬
‫בסדר.‬
‫אני קובע את החוקים.‬
‫אלא אם כן תוכל לנצח אותי.‬
‫אתה רוצה להילחם?‬
‫על זה שהייתי חרא של אבא? אאפשר לך לתת את המכה הראשונה.‬
‫אני חושב שאני בסדר.‬
‫כן.‬
‫אני מרשה לעצמי לשתות קוקטייל פה ושם.‬
‫אני חושב שלא אמרתי לך בשיחת הטלפון‬
‫שאני מרשה לעצמי לשתות קוקטייל פה ושם.‬
‫תראה, אני מבין שאני לא אלכוהוליסט, אז, כן.‬
‫הכול בסדר, אתה יודע.‬
‫כשאני במצב הרוח המתאים, אני יכול ליהנות מקוקטייל.‬
‫ואתה יכול ליהנות מקוקטייל עם אבא שלך.‬
‫הנה.‬
‫תודה.‬
‫אוקיי. אם כך, מה אתה עושה בחיים?‬
‫אני סופר.‬
‫יש לי עבודה ב"טיימס".‬
‫ומה שלום אימא שלך?‬
‫שלומה טוב.‬
‫כן?‬
‫אנחנו נאכל ארוחת ערב אצל קת'י.‬
‫היא הכוס החדש.‬
‫אז...‬
‫בוא נלך.‬
‫היי.‬
‫טוב, אני רואה שהתחלתם את המסיבה בלעדיי.‬
‫המסיבה התחילה הרבה לפני שהכרתי אותך.‬
‫זה הבן שלי, ג'יי-אר.‬
‫ג'יי-אר זה קיצור של משהו?‬
‫ג'וניור.‬
‫נעים מאוד להכיר אותך, ג'יי-אר.‬
‫נעים להכיר אותך.‬
‫מה יש לארוחת ערב?‬
‫בישלתי עוף, יש קצת ירקות. באיזו שעה תרצו לאכול?‬
‫טוב, אנחנו רעבים עכשיו.‬
‫מה לגבי זה?‬
‫- זה הולך לשם? - כן.‬
‫את החלק הזה צריך לשים כאן. החלק הזה הולך לכאן.‬
‫יפה. מה את עושה איתם כשאת מסיימת?‬
‫אימא מצפה אותם בלכה ותולה אותם.‬
‫זאת ונציה.‬
‫אני יודעת.‬
‫היית שם אי פעם?‬
‫עדיין לא.‬
‫איך אפשר להגיע לכל מיני מקומות?‬
‫ובכן...‬
‫להצליח בלימודים.‬
‫להצליח מאוד בלימודים.‬
‫זה הדבר הראשון שהיה עליי לעשות.‬
‫ולפעמים... זה כל מה שיש.‬
‫אני טובה בלימודים.‬
‫כן. אם תצליחי מאוד בלימודים,‬
‫- אף אחד... - אתה בטח כותב כמו שנזירות מזדיינות.‬
‫איפה העוף המזוין הזה?‬
‫היה לי יום קשה, ואני לא צריכה את מצבי הרוח שלך.‬
‫כמה קשה היום שלך יכול היה להיות?‬
‫יצאת למצוץ זין כדי לשלם על העוף שלך?‬
‫אל תיגע בי!‬
‫היי!‬
‫לעזאזל, אתה נראה כאילו הייתה לך מין פריצת דרך.‬
‫כאילו הכול...‬
‫פתאום מובן לך.‬
‫- תסתום את הג'ורה. - מה אמרת לי?‬
‫אמרתי, "תסתום את הג'ורה"!‬
‫אתה לא יכול להשתיק אותי.‬
‫אני שדרן מקצועי.‬
‫לא ניסית להשתיק אותי‬
‫כשחיפשת אותי בין תחנות הרדיו.‬
‫לך להזדיין.‬
‫אתה לא יכול להשתיק את אבא שלך.‬
‫מה תעשה בלי האיש הרע בחיים שלך?‬
‫אתה מסודר.‬
‫אל תגיד שלא הייתה לך אף פעם הזדמנות.‬
‫איפה הטלפון שלך?‬
‫לשדה התעופה.‬
‫צר לי על אבא שלך.‬
‫הוא לא אבא שלי.‬
‫זו לא הבחירה שלך.‬
‫יכול להיות.‬
‫הי, מותק.‬
‫אתה לא תאמין. מצאתי עבודה נהדרת.‬
‫דודה שלך, מכל האנשים בעולם, עזרה לי.‬
‫היא בווסט-המפטון. יש לי שולחן עבודה. תראה את זה.‬
‫כן.‬
‫הם נותנים לך ספר עם רשימת מספרי טלפון וכתובות‬
‫ואני מדברת איתם על ביטול ביטוח החיים שלהם, ועל הצטרפות‬
‫לקרן השתלמות בלי מיסים.‬
‫איך אני נראית?‬
‫את נראית נהדר.‬
‫אלוהים, אני אאחר.‬
‫משלמים לך שכר בסיס, ואתה מקבל אחוזים מהמכירות שלך.‬
‫יש לזניה במקרר. תשאיר גם לצ'ארלי.‬
‫- סבא כבר אכל. אוהבת אותך. אחל לי הצלחה. - אוקיי. בהצלחה.‬
‫אתה בטוח שזה נראה טוב?‬
‫כן. את נראית מושלם.‬
‫אימא שלך הסתדרה, אתה יודע?‬
‫במכירת ביטוח.‬
‫- מישהו צריך למכור ביטוח, נכון? - כן.‬
‫חלקם שמחים, כנראה.‬
‫אבל אני חושב שייל בעיקר הרגיעה את החרדות שלה.‬
‫זה לא המקום שלי לשפוט מה היא מחפשת,‬
‫אבל, אתה יודע, הייתי אומר שהיא בסדר.‬
‫כן. אני מקווה.‬
‫מה כל הדברים שלך עושים פה?‬
‫אני נוסע למנהטן. הגיע הזמן. לווסלי יש מקום.‬
‫בשביל להיות סופר אתה מוכרח למצוא עבודה.‬
‫כן. אני עדיין לא בטוח מה היא תהיה.‬
‫ביטוח כבר תפוס.‬
‫זאת אמריקה. תבחר משהו.‬
‫זה הכול?‬
‫כן. זה הכול.‬
‫שלא תגיד שלא נתתי לך שום דבר מעולם.‬
‫אתה צוחק עליי. אתה מבוגר מספיק בשביל לנהוג בחרא הזה?‬
‫- תתייחס אליה בכבוד. - ההגה במושב השמאלי.‬
‫זאת מכונית של גברים.‬
‫אתה בטוח שיש בה דלק?‬
‫אני מניח שאתה חושב שעכשיו אתה גבר, נכון? פרחח קטן שכמוך.‬
‫אני לא מאמין, לעזאזל. הילד חושב שהוא אלביס פרסלי.‬
‫הילד כבר לא ילד.‬
‫למעשה, הוא חייב לי את המכונית הזאת.‬
‫עוף מפה.‬
‫אנחנו לא רוצים אותך.‬
‫- אל תחזור! פרחח! - כן!‬
‫כשאתה מתכנן להפוך לעורך דין, אתה הולך ללמוד משפטים.‬
‫אתה מקבל תעודה על המאמצים שלך, אתה עובר את בחינות הלשכה.‬
‫המלל עצמו מכריז עליך, רשמית, כעל עורך דין.‬
‫ככה זה ברוב העבודות.‬
‫אבל אתה סופר ברגע שאתה אומר שאתה אחד.‬
‫אף אחד לא נותן לך תעודה.‬
‫אתה צריך להוכיח את זה, לפחות לעצמך.‬
‫באותו היום, כשנסעתי למנהטן,‬
‫עם סליק בארנק שלי,‬
‫במכונית של דוד צ'ארלי,‬
‫זה הרגע שבו ידעתי שאני סופר.‬
‫ולמזלי, הוצאות הספרים נטו לכיוון ספרי זיכרונות.‬
‫מסבאה אומנת‬
‫תרגום כתוביות: אריאן הד‬
‫בקרת כתוביות: שקד הרטמן‬