På en varm californisk dag i Pixar Animation Studios...
...ankommer et bekendt ansigt til morgenmødet.
Kom, lad os sidde ned og tale om dagen.
-Hej, godt at se dig. -Hvordan går det?
-Kom og sid ned ved siden af mig. -Ja...
Bob Iger er CEO for The Walt Disney Company,
som ejer Pixar.
Og disse møder,
hvor han kan sparre idéer med firmaets kreative...
...er hans favoritmøder.
Jeg skitserer historien. Det kan jeg da i det mindste.
Der er altid nye ting i horisonten at tale om.
Nye koncepter, ny teknologi.
Wow, det nåede til Filippinerne.
Nye muligheder.
Historierne er i sig selv så svære at takle.
Og man ved aldrig, hvornår en gammel historie om,
dengang han stod for OL-sending på ABC,
spreder latter.
Alting begynder at smelte.
Bobslædebanen smelter.
Jeg har ikke noget at sende, udover Sverige mod Rumænien i hockey.
Men i sidste ende
sørger han altid for at minde kollegerne om deres største mål.
Meget at det, vi laver, er for at inspirere publikum,
men også værdifuldt og fyldestgørende for os
at inspirere dem, der arbejder for os.
Ja.
Først og fremmest bliver jeg motiveret af kreativitet.
Det...
Det er en stor del af det, vi laver i firmaet.
Jeg bliver motiveret af at arbejde med en utrolig stor og forskelligartet gruppe
af ekstremt talentfulde mennesker,
der møder på arbejde hver dag med en lidenskab for det, de laver.
Hver dag,
over hele verden...
...findes utallige måder, hvormed folk i Disney,
medlemmer af rollebesætningen, som de kaldes...
...bidrager til en fælles mission.
Samarbejdet er det mest spændende.
Vi er meget medfølende mennesker. Vi vil gerne løse problemer.
Jeg fik for vane at være optimistisk.
Jeg havde aldrig troet, jeg var god nok til at arbejde i Disney.
Hvert år ønskede jeg mig en tur i Disneyland i fødselsdagsgave.
Det var drømmen om eventyr.
Star Wars havde jeg aldrig troet, jeg ville ende med at lave.
Det er en fornøjelse at arbejde på noget, som vi alle elsker.
Jeg kan skabe noget,
som jeg aldrig troede eksisterede i den fysiske verden.
Jeg får stadig gåsehud, når jeg synger, fordi jeg føler vi giver dem en gave.
Det er historierne bag det, de laver...
...og hvad det betyder for dem.
Det er En dag hos Disney.
EN DAG HOS DISNEY
Fortalt af: Sterling K. Brown
Walt Disney. Navnet er så integreret i vores kultur,
at man glemmer, at det engang tilhørte en mand...
...der i 1920'erne grundlagde et firma
baseret næsten udelukkende...
...på fantasiens kraft.
1950 ER ASKEPOT-ÅRET!
Når et barn går i biografen for første gang...
Tættere på for hvert minut!
...er det et minde for livet.
FILMEN HELE VERDEN HAR VENTET PÅ AT SE!
I mit tilfælde tog mine bedsteforældre mig i biografen for at se Askepot.
Jeg tror, jeg var fire år gammel
i Brooklyn, New York. At se en klassisk Disney-film...
WALT DISNEYS ASKEPOT
...tror jeg måske var heldigt,
fordi den blev hos mig hele mit liv.
Iger er en ud af millioner, der kan fortælle den samme historie.
Men i flere generationer
har Walt Disneys oprindelige lidenskab været firmaets hjerte...
...animation.
Jeg er en af de heldige, der har fået lov at tegne Mickey.
Jeg er stolt over, at studiet betror mig den opgave.
Det er som at få nøglerne til slottet.
Jeg kan huske, da jeg først tegnede Mickey offentligt.
Dengang var Roy Disney, Walts nevø, stadig blandt os.
Og jeg tænkte for mig selv: "Åh, Gud, jeg må bare ikke kvaje mig."
Dumbo var den første Disney-film, jeg så, da jeg var helt lille.
Jeg var fuldstændig målløs...
...over den vidunderlige animation og dens effekt på mig.
Det er en gengivelse af livet.
At lave noget legendarisk.
Jeg var et meget fokuseret barn.
Jeg vidste, hvad jeg ville i en tidlig alder.
Jeg har lavet nøglepositionerne,
så nu tilføjer jeg positionerne midt imellem for at skabe bevægelserne.
Da jeg begyndte at lave mine Super 8-film,
lod mine forældre mig bruge spisebordet,
hvorpå jeg lagde mine celluloidplader til at tørre.
Stuen var der, jeg animerede
med en downshooter.
Man lægger et nyt stykke papir ned.
Jeg havde aldrig troet, jeg var god nok til at arbejde for Disney.
I 1973 søgte jeg ind i deres træningsprogram.
Og de svarede:
"Du blev ikke accepteret, Eric, du er ikke god nok."
I slutningen af 80'erne havde jeg mit eget animationsstudie i London.
Det var et succesfuldt reklamebureau.
Men jeg var stresset over at lave reklamer.
Jeg tog til en animationsfestival i Los Angeles med min filmspole.
Der var et par Disney-fyre der.
En af dem var Charlie Fink.
Han ringede derefter til mig en gang om måneden.
"Er du klar til at tage springet? Vil du arbejde for Disney?"
Til sidst faldt bomben,
da Charlie sagde: "De overvejer at lave en film, Aladdin.
De overvejer at få Robin Williams med."
Jeg tænkte: "Okay, hvis jeg ikke gør det nu,
går jeg glip af bølgen."
Min første uge hos Disney
begyndte jeg på de første skitser af Genie.
Og her er vi.
Mickey er tegnet på en organisk måde,
så en streg ender i den næste.
Det samme med Genie.
Man har alle disse streger,
der ender med at blive en helhed.
Så jeg begyndte at lave Robin Williams-agtige Ånder i mine design.
John og Ron sagde:
"Hvad med, du tager et par af Robins komedie-albums
og animerer Genie til dem?"
Før teaterstykket begynder, vil jeg tale om skizofreni.
Første animations-test.
-Nej, han vil ikke. -Hold kæft og lad ham tale!
En af mit livs største glæder
er at få Robin Williams til at grine.
Manner!
Ti tusind år giver frygteligt hold i nakken!
Jeg var på rette tid og sted.
Animation blev pludselig sejt igen.
Aladdin var tæt på højdepunktet af, hvad folk kaldte renæssancen.
Velkommen til min mur.
Shanghai-opgaven var sjov.
De ville dekorere en restaurant i Shanghai Disneyland
à la Hirschfeld/Sardi's.
Jeg har endda nutidige figurer som Anna og Elsa.
Når jeg skal tegne de gamle Disney-karakterer
føler jeg altid at dem, der skabte figurerne,
kigger over mine skuldre og siger: "Gør det rigtigt."
Ofte sammenføres to tegninger, som her med Gaston og LeFou.
Alle disse film har et universelt tema.
Hvor mange fra vores generation har ikke taklet døden som barn,
fordi de så Bambis mor dø?
Mor?
Der er ingen bånd, der binder mig...
Med Pinocchio var det: "Lad din samvittighed lede dig."
Aladdins tema var: "Vær dig selv."
Og selvom de takler seriøse emner,
går man glad ud efter en Disney-film og tænker:
"Ja. den var god.
Den vil jeg se igen."
Walt Disneys navn er firmaets navn.
Jeg er mindet om firmaets arv hver dag, jeg tager på arbejde
og kører ind på Disney-parkeringspladsen.
Jeg glemmer aldrig betydningen af det,
eller hvor heldig jeg er.
Nu vil vi dele med jer vores seneste og største drøm.
Nemlig. Lige her.
Disneyland.
Da Walt Disney byggede Disneyland i 1950'erne,
blev den designet til at inspirere et tidløst eventyr for alle.
DISNEYLANDS TOGBANE
Se. jeg har noget til dig.
-Du sætter den på din bluse. -Vil du gå med den?
-Vil du have den på din bluse? -Det er et konduktørbadge.
Det er ikke bare en transportmåde. Sådan tænker jeg det ikke.
Damptogsingeniør
Kom indenfor. Velkommen ombord.
Her i Disneyland prøver vi at genskabe fornemmelsen
af at rejse til et nyt og spændende sted.
Bare lyden af fløjten.
Brændeovnen.
Den store sky, der kommer ud af skorstenen.
Det bliver jeg aldrig træt af.
Man hopper på toget og bum,
er man automatisk tilbage i tiden.
Det var den gamle idé om eventyr.
Det er en af mine favoritting ved arbejdet, faktisk.
Velkommen til Disneyland Jernbane.
Vi har fire forskellige sportyper.
Vi står foran lokomotiv nummer fire.
Dette lokomotiv blev bygget i 1925 af Baldwin Locomotive Works.
Det blev bragt til Disneyland i 1958
og brugt på skinnerne i 1959.
Som en del af vores træningsperiode, når vi først ansættes på togbanen,
skal vi tage nattevagter.
I slutningen af nattevagten polerer vi alt det messing, som du ser her.
Da jeg var blot to år, et af mine tidligste minder,
havde min bedstefar købt en togbane til mig i julegave.
Men jeg var et listigt lille barn,
så jeg fandt det i skabet.
Jeg kan huske, at jeg stirrede på togbanen i en hel måned.
Da julen endelig kom, åbnede jeg min gave.
Og til min store overraskelse var det en togbane.
Jeg har den stadig den dag i dag.
I gymnasiet plejede jeg at snige mig ud...
...og tage grøn linje til den blå for at tage til Union Station.
Og der observerede jeg bare og lavede lektier i terminalen.
Jeg plejede bare at sidde der og snuse til det hele.
Jeg tænkte på stortiden i 40'erne,
hvor damplokomotiverne kom ind og ud af stationen.
Alle ombord!
I college arbejdede jeg på biler
og skilte motorer og alting fra hinanden.
Naturligvis kom jeg her, da jeg gik på college,
for at få et glimt af damplokomotiverne.
Nu styrer jeg dem. Det er en drøm, der er gået i opfyldelse.
Folk siger, at det startede med en mus,
men jeg tror, det startede med et tog.
Walt var i Los Angeles, da han tegnede Mickey Mouse,
der var på et tog.
Han kom ofte ud af sin lejlighed,
der var lige her på Main Street,
for at hoppe på et lokomotiv og køre af sted.
Folk vidste ofte ikke, at Walt Disney styrede.
Han var bare en stor dreng, der legede med sit legetøj.
Godmorgen.
Det er utroligt, at jeg får lov til
at sidde i førerhuset på et lokomotiv.
Det skyldes også menneskene, ikke kun mine medarbejdere,
der er sjove at arbejde med,
men også de besøgende.
-I skal huske at besøge Mickey Mouses hus. -Okay.
Det krydser alt det af, som jeg ville lave i livet.
Det er ret sjovt.
Jeg ville være tv-vært.
Femogtyve tusind billetter blev solgt forud for koncerten,
der byder på Grateful Dead, Allman Brothers og The Band...
Jeg stræbte efter at blive som Walter Cronkite.
Jeg opdagede hurtigt, at sandsynligheden for
at blive Walter Cronkite var ret lav.
Så jeg skiftede retning og endte i produktion.
Kl. 04:00
I disse dage i New York City...
...er en af Igers kollegaer, der udlever hendes drøm
om at være foran kameraet...
-Godmorgen. -Godmorgen, Richie.
-Godmorgen, fr. Roberts. -Du er meget høflig.
...stået op før daggry for at arbejde.
Jeg elsker dette job.
-Hvad så, Elvis? -Godmorgen.
Jeg elsker at sige: "Godmorgen, Amerika."
Tænk over det. Jeg sætter tonen. Vi sætter tonen for Amerika.
Medvært på Good Morning America
Okay.
Arbejdstiden betyder, at jeg må gå i seng tidligt.
Jeg er sportsfanatiker, så jeg går glip af nogle af de sene kampe.
Men det er det værd.
Det bliver en magisk dag.
Sal. Vi gør os klar.
-Det er teamarbejde her. -Hvad så, tropper?
-Godmorgen, Robin. -Du godeste.
Jeg ville ønske, kameraet kunne se,
alt det, der foregår, for at lave Good Morning America.
-Hvad så, folkens? -Godmorgen.
Teamarbejde, disciplin, målrettethed.
Det tog jeg med mig fra sportsverdenen.
Det her er min sminkefamilie.
Det er Elena, Petula, D'Andre.
Da jeg arbejde på ESPN, hjalp det,
at jeg havde en forkærlighed for sport.
Sport kendte jeg ud og ind.
Så jeg arbejdede aldrig hårdt på ESPN. Sig det ikke til nogen.
Vi begynder med en frygtelig historie. Denver-historien...
At komme her til ABC var en udfordring, og det elsker jeg.
Ja, jeg fik en e-mail under udsendelsen, og det var ret godt.
Mine knæ bankede op mod bordet,
da jeg sad ved siden af Diane Sawyer for første gang.
Men atleten i mig havde sørget for, at jeg var velforberedt.
George Stephanopoulos. George.
Jeg havde arbejdet mig op til at være der.
Jeg er så taknemmelig for redaktionen, der måtte hjælpe mig.
-En dag hos Disney. -Hej med jer.
Optimisme er en muskel, der bliver større, når den bruges.
I en tidlig alder tog jeg en optimisme til mig.
Fem, fire, tre...
Jeg føler næsten, at vi er en Disney-forlystelse.
Folk ser frem til at se os.
Nyhederne er ret seriøse. Informationen, som vi viderebringer, er ret seriøs,
men der er også en del af programmet,
hvor vi interagerer med publikum.
-Godmorgen! -Hvordan går det?
De kommer fra hele verden, ikke kun USA.
-Vi er lige fløjet ind. -I er lige fløjet ind?
Og mand, mine arme er trætte?
Jeg får energi fra dem.
-Det er godt, at have jer her. -Tak.
Jeg er nysgerrig.
Det glemmer jeg aldrig at være.
Jeg er altid sulten efter viden.
Hver historie byder på en chance for at lære noget nyt,
og de bedste byder på lidt mere...
...som opkaldet fra Washington i 2012.
Det rygtedes, at præsident Obama ville skifte
standpunkt i forhold til ægteskabsligestilling.
Jeg blev valgt til at udføre interviewet.
Så jeg satte mig ned overfor præsidenten af USA
og kunne spørge ham:
"Hr. præsident, har du ændret dit standpunkt om ægteskabsligestilling?"
Det var vigtigt for mig at bekræfte,
at jeg synes, par af samme køn skal kunne gifte sig.
Det var et meget specielt øjeblik at vide, at man er en del af historien,
så jeg havde det godt med mig selv.
Der er en producer ved siden af, der holder små blå kort
med tidsramme, notater og den slags.
Diskuterede du det med...
Jeg troede, hun ville skrive: "Du er sej! Den bedste!"
Der stod "læbestift på tænderne." Midt i udtalelsen
havde jeg læbestift på tænderne,
som mindede mig om min mors ordsprog: "Når man spankulerer, snubler man."
Fordi jeg troede, jeg var så vigtig fordi jeg havde fået den store opgave.
Jeg fik det store interview, men: "Slap lige af, Robin."
Men sandheden er, at Robin havde meget i tankerne den dag.
Efter at have overlevet brystkræft nogle år tidligere
havde hun lige fået af vide, at hun har en sjælden og seriøs blodsygdom.
Jeg havde... Wow.
Jeg var til lægen, men det vidste ingen.
Det var dagen før, jeg lavede interviewet.
Så det var en lang undersøgelse,
hvor lægen stort set sagde:
"Du vil dø om et år eller to."
Så jeg sidder overfor præsidenten som laver udtalelsen,
der ender i alle nyheder,
men jeg tænker: "Lever jeg overhoved længe nok til
som lesbisk at drage fordel af det, han lige sagde?"
De to rør her gør det nemmere at tappe blod
og administrere medicin som kemoterapi, som jeg skal have nu.
Hun besluttede at filme sin kamp
og tage millioner af ABC- seere med på rejsen.
Faktisk havde jeg været på sygeorlov i fem-seks måneder,
da jeg fik opkaldet fra toppen af firmaet,
og Bob Iger var en af de første, der ringede.
Jeg havde hans fulde støtte og skulle ikke bekymre mig om mit job.
Men jeg tænkte på alle dem, der må bekymre sig i den situation.
Nu skal jeg hjem!
Det er hårdt nok bare at kæmpe for sit liv.
Håb midt i modgang.
Et tema direkte ud af en Disney-film,
og historiens morale, som Robin Roberts udlevede.
Alle kan noget.
Det plejede min mor hele tiden at sige,
når vi sagde: "Ak og ve, sikke et liv!"
Hun ville sige: "Skat, alle kan noget."
Noget, der kan ses som en vejspærring, bruger jeg som bom.
Ja, du er. Det elsker jeg ved morgenen. Man ved aldrig.
Jeg gik ikke igennem alt det, bare for at hænge ud.
Halvandet minut.
Derfor siger jeg, at jeg er en livsnyder, ikke en overlevende.
Jeg vil gerne takke Robin Roberts, fordi hun er her.
Jeg arbejdede på ABC Sports i 13 år.
Så gik jeg fra sport til underholdning.
De har det til fælles,
at det vigtigste ved underholdning,
om det er ABC eller noget andet, er at fortælle en god historie.
Efter en lang stigning op i ABC-rækkerne og derefter Disney...
...blev Bob Iger forfremmet til CEO for firmaet i 2005.
Ser man på Disneys historiefortælling, ses en optimisme
i næsten alle de store historier.
En af kunstnerne, der har til opgave at bringe disse historier til live,
er Pixars Jerome Ranft.
Pixar er kendt for computeranimation...
...men Jerome gør ting på gammeldags facon,
med sine hænder.
Det er ubevidst og medfødt. Jeg elsker at lave ting.
Billedhugger
At være en billedhugger opfylder det behov.
Jeg føler næsten, at det har fundet mig. Jeg havde en lidenskab.
Jeg tog min første billedhugger-time, da jeg kom på college.
Det første projekt var et selvportræt i fuld størrelse.
Så snart jeg havde lavet den færdig, tænkte jeg: "Det er det, jeg vil."
Jeromes lidenskab har bragt figurer til live,
så som Mike og Sully fra Monsters, Inc.
Og selv en fisk, der hedder Nemo.
Jeg bliver typisk kaldt til, når der skal fyldes ud,
så figurerne ser tredimensionelle ud.
Det, jeg mest laver, er at pre-visualisere 3D-design
før de bruger tid og penge på at udvikle det på computeren.
Den her.
Man er en del af den gruppe mennesker,
som løser æstetiske problemer og laver æstetiske beslutninger,
der hjælper med at gøre dem til færdige projekter.
Waternoose fra Monsters, Inc...
Den var jeg tilfreds med.
Det var meget, meget kompliceret og udfordrende figur.
Jeg bliver aldrig bedt om at lave den samme ting to gange.
Jeg har lavet tre Biler-film, og ingen af dem er ens.
Den her er fra produktionen af Biler 3, meget tidligt i processen.
På et tidspunkt vil McQueen prøve at være i forklædning,
men forklædningen måtte passe over denne bilchassis.
Og dette var forklædningen.
Historiens plot ændrede sig,
og hele udformningen af denne skulptur blev omstridt,
men på det tidspunkt blev den brugt.
Det er ikke så meget stolthed. Jeg føler mig ydmyg over,
at denne figur, der er verdenskendt...
Millioner af børn er vokset op med denne figur.
På et tidspunkt var han en sketch,
og den gik ind gennem mine øjne og ud gennem mine hænder.
Min bror arbejdede for Disney, da jeg gik i 2. g.,
så jeg kan huske, at jeg besøgte ham i Disney
og var fuldstændig målløs over projekterne.
Han siger: "Du hørte ham. Kode rød. Jeg gentager, vi er kode rød!"
Jeromes bror Joe var en legendarisk Disney og Pixar animator,
der arbejdede i årtier på firmaets største film,
inklusive nogle med sin bror.
At kunne arbejde med ham på de projekter, var en drøm.
...ser det, og han er sådan... og han begynder at...
Jeg anede ikke, hvor specielt det var, indtil han døde.
Joe døde i en bilulykke i 2005.
Han blev kun 45 år.
Da han lige var død, og jeg gik ind i denne bygning,
var det virkelig hårdt. Jeg overvejede, om jeg kunne fortsætte.
Han ville have ønsket, at jeg fortsatte.
Jeg har min egen karriere, og mine egne standarder for mit arbejde,
og jeg tror, at det er noget, vores forældre lærte os begge.
Han påvirkede mig på måder, jeg stadig er ved at finde ud af.
Jeg savner ham og ville ønske, at han var her.
Jerome viderefører familiens arv i Disney...
...men der er færre billedhuggere, der arbejder i animation i dag.
Den rolle jeg har haft her ændrer sig.
I begyndelsen
kom de digitale modelbyggere fra en computer-baggrund,
men nu er de trænede kunstnere, der kan bruge computerredskaber.
Og der er utroligt talentfulde digitale modelbyggere
derude i verden, specielt her.
Jeg vil være en bedre billedhugger.
Det vil aldrig... Hvordan skal jeg overhoved forklare det?
Impulsen til at blive bedre til mit arbejde vil aldrig gå væk.
Dette firma er mere end noget andet,
bortset fra mange talentfulde mennesker
og Walt Disneys arv,
et godt samarbejde
mellem kunstnere og teknikere.
Jake har bestemt sin egen personlighed, og man kan ikke andet end at elske ham.
Imagineering research & udvikling, Inc
Når man møder ham, er han glad for at se en,
så det er en god følelse.
Han er vedligeholdelsesdroid. Han elsker sit arbejde og går op i det.
Jake taler ikke, så han er mere som R2-D2.
Han bruger lyde, farver og lys til at kommunikere.
Han har et øje.
Gul, er han glad. Blå, er han trist. Rød, er han vred.
Grå betyder "Vær sød at lade mig være i fred."
Hvad siger du til designet, Tanner?
Ashley Girdich arbejder i Californien...
Det ser godt ud. Klar til implementering.
...som del af Walt Disneys Imagineering research og udviklingsafdeling...
...hvor hun bruger sin viden om teknologi til at skabe usædvanlige måder,
hvormed besøgende kan interagere med de bedste Disney-historier.
Den dag, han skulle bo udendørs,
hoppede, skreg og grinede jeg.
At have en figur gå frit omkring
skabte røre blandt folk.
Alle prøvede at finde ud af, hvordan han blev kontrolleret.
Han var en selvstændig figur, uden en dukkefører i baggrunden.
De mest urimelige ideer er dem, vi bliver mest begejstrede for.
Ting, vi synes er umulige eller aparte,
gør vi alt for at realisere.
Alle de partnere, jeg har talt med, har det sjovt med det...
En af de største udfordringer er firmaets gode rygte.
Man må yde sit bedste.
Vi bygger ikke bare en robot og siger: "Hvad kan vi bruge den til?"
Jeg tager en figur og prøver at gøre den levende.
Da vi testede Jake i parken,
havde vi børn, der satte deres hænder på hans skulder
og bare gik ved siden af ham.
De så ham som deres ven og tog ham øjeblikkeligt til sig.
Børn kommer op og giver ham et knus.
Sidder og slynger armene rundt om ham. De giver ham et kys.
-Hold om mig! -Og man indser,
at disse figurer har evnen til at inspirere undren.
Hej.
Vi opdaterer ham konstant.
Lige nu prøver vi at refaktorere hans kode,
så han kan arbejde lidt bedre, end han har før i tiden.
Mere interaktiv og pålidelig.
Jeg håber, han varer for altid.
Man må være modstandsdygtig og introducere nye ting i parken
og finde måder at løse udfordringer.
Vi ville gerne have, at vores figurer taler via sprogteknologi.
I forhold til teknologien, er det stadig meget svært,
specielt i en forlystelsespark.
Meget spændende udfordring.
Vi ser. Vi arbejder på det.
Min drøm er at genintroducere nogle af vores figurer,
som de findes på skærmen, lige ind i vores parker.
Drømme er utrolig vigtige, synes jeg,
fordi vi finder sammen for at opnå noget,
der ikke var muligt at opnå alene.
At udleve vores drømme, som vores gæster gør i parken,
er en anden måde at sige:
"Jeg kan skabe noget, jeg ikke troede, kunne eksistere i den fysiske verden."
Ellen, man kan ikke se droiden.
Når man tænker på enderesultatet af ens arbejde,
er det millioner af smil.
Jeg elsker ham her.
Det er en god grund til at stå op hver morgen.
Normalt når jeg bare tegner,
kommer det fra en følelse indeni.
Den flyder ud af min hånd. Det er en følelse, jeg overfører på papir.
Nogle af de ting, jeg elsker at tegne, er mine nevøer.
Jeg har de bedste minder med dem.
Jeg lytter til deres grin og deres leg sammen.
Og det er der, min hånd går hen.
Mine forældre kom fra Taiwan. Min far kom til USA først, da han var 20.
Han var på en forretningsrejse og faldt for landet.
Så tog han tilbage til Taiwan og bragte mig og min mor hertil.
Jeg var et Disney-barn, da jeg voksede op.
Jeg kan huske, jeg havde en Disney-bog. Den var på kinesisk,
men havde alle Disney-figurerne, og min mor læste den for mig.
Så selvom vi ikke vidste, hvad der stod,
fortalte billederne historien.
Så vi havde altid en forkærlighed for billeder.
Jeg startede i animation, og jeg var faktisk ved en krydsvej,
fordi jeg overvejede at blive lærer,
da jeg elsker børn,
så jeg kunne bruge kunst i undervisningen.
Men da jeg forberedte mig til seminariet,
søgte jeg ind alle vegne, Disney inklusive.
Jeg kom ind på alle de seminarier, jeg søgte ind på,
men fik også et opkald fra Disney, og det afgjorde det.
Jeg ville arbejde for Disney.
Som en senior illustration manager her,
arbejder jeg med et hold af kunstnere og giver dem en kunstretning,
så vi sikrer kontinuiteten.
Vi tager filmenes kunstretningen
og skaber vores egen stil til bøgerne.
Den første billedbog, jeg arbejdede på var Sofia den første.
Jeg er vild med denne bog, fordi jeg fik lov at tilføje
blomsterdesign, der omkranser teksten i hele bogen.
Det var også sjovt at tilføje små hjerter over i'et.
Det virker mere personligt.
Det er noget, jeg tror, jeg også ville have gjort som barn.
Jeg arbejder med de mest kreative, jeg kender.
Vi har Frost-forsiden,
og så har Winnie og jeg talt om specielle effekter.
FROST II Skyggernes skov
Når en film er i produktion,
begynder vi at illustrere bøgerne, der hører til filmen.
Vi tænker på en bordeaux farve, der matcher Annas for.
Den har en meget Frost II-farve, så farvepaletterne matcher.
Der er bøger, der genfortæller filmen,
og så er der bøger, der er forlængelser af historien.
Som manager, guider jeg kunstnerholdet,
så de kan illustrere en bog, der passer ind,
selvom den har været gennem flere hænder.
Det her er til Toy Story 4-forlængelsesbogen.
En ting, jeg kan lide at arbejde med, er forlængelseshistorier,
fordi man får lov at forlænge figurernes liv,
som man forelsker sig i, når man ser filmen.
Specielt da jeg var yngre, og så filmen,
ville jeg altid tænke: "Åh, hvad sker der, efter de bliver gift?"
Eller "Hvad sker der, efter eventyret er ovre?"
Vi får et fundament at arbejde med, men vi kan gå i så mange retninger.
Ja, bogen er virkelig sjov.
Og den finder sted under karnevalet, så det er faktisk passende.
Disse forlængelses-historier
udvikler forholdet, jeg har med figurerne.
Man kommer tættere på dem,
fordi vi fortæller, hvad der sker bagefter.
Jeg hjælper Jeff med Frost 2 forsiden.
En af mine yndlingsting ved jobbet er, at vi samarbejder med filmskaberne.
FROST
Det er dem, der skaber denne verden og figurerne.
Og at have en førstehåndsforklaring af al den viden
hjælper os med at lave vores bøger så vidunderlige.
Og vi valgte en sejt sølvblæk, så det vil være glitrende.
Det vil også skille sig ud på siderne.
Du har fået alting til at virke i en mere analog farveskala...
Produktionsdesigner
...som er en mere begrænset skala,
men mere harmonisk i forhold til miljøet.
Man genkender dem med det samme som Anna og Elsa.
Jeg synes, det kanaliserer Frost-æstetikken.
En anden af mine yndlingsbøger er Tre små ord.
Jeg elsker budskabet i bogen, og det er: "bare svøm videre."
Det er et godt positivt budskab til små børn,
men også noget, jeg fortæller mig selv hver dag.
Det bedste ved kunst, er, at det tvinger mig til at finde min stemme.
Det er en måde, jeg kan udtrykke mig selv på.
Og jeg har lært at elske mig selv,
fordi jeg har lært, at alle udtrykker sig forskelligt.
For både kunstnerne og publikum
er Disneys kreationer en måde at forbindes med historiernes magi.
Og for manden, der styrer det hele,
er der ikke noget mere tilfredsstillende end at se de største
og mest ambitiøse kreationer blive virkelige på ubegribelige måder.
Når man ikke kun kan opleve historien, men leve i historien...
...det er en meget stærk oplevelse.
Den begejstrede besøgende straks den åbnede i 2019
i både Disneyland og Disney World.
Grand openings er altid hårde for mig,
fordi man giver et stort stykke af ens hjerte til verden for første gang.
Det er hårdt at overdrage det og se, hvordan verden reagerer
fordi det ved man ikke, før de kommer ind.
Fans af Star Wars har bygget på Star Wars i 45 år nu.
Der er folk, der lever og ånder Star Wars hver dag,
og dette land, vi har bygget,
giver dem et sted, de kan udleve deres Star Wars-historie.
Vi skylder dem at give dem den bedste oplevelse.
Fordi det er noget,
de har ventet hele deres liv på at se.
Så mens Disney planlagde Galaxy's Edge,
rejste Eric Baker rundt i hele verden...
...for at samle rekvisitter,
der vil overbevise selv den mest kyndige Star Wars-fanatiker om,
at alle detaljer i parken er helt rigtige.
De får fornøjelsen af en totalt fængslende verden,
som de oplever for første gang.
Det er første gang, at vi viser det frem for de besøgende.
At kunne gå 360 grader rundt om noget,
og virkelig beskue det: "Der er det og der er det."
At se alt det, som vi har set i filmene i årevis.
Der er ikke noget som at se reaktionen på en besøgendes ansigt,
første gang de står overfor noget, vi har lavet.
Det gør vores blod, sved og tårer dét værd.
Undskyld, jeg bliver lidt følelsesladet.
Alene i denne lille butik...
...er der over 63 bure, der hænger fra loftet.
Alle disse bure er lavet af forskellige ting.
Nogle er faktisk lavet af scenelys fra filmset.
Det er en utrolig smuk pærevælling.
Jeg voksede op i en meget lille by i staten Georgia.
Vi havde ikke engang en biograf. Man skulle til næste by for at se en film,
så når man så en film, var det en stor begivenhed.
Jeg så ikke Star Wars før den havde været i biografen i over et år.
Jeg fik endelig mine forældre med, og den ændrede mit liv.
Jeg vidste ikke, hvad jeg ville, men vidste det skulle være i filmbranchen.
Sjovt nok var jeg til en fest en aften,
og der var en scenemester fra et tv-show,
der så nogle af de ting, jeg havde bygget i mit hus.
Han spurgte, om jeg var interesseret i at være rekvisitør.
At gå fra film til den virkelige verden betød at bygge ting,
der er permanente, som besøgende kan nyde hver dag.
Når man bygger til en scene, skal det holde en til to dage,
og så bliver det smidt ud.
I England tog vi på flyophygningspladser,
fordi vi ledte efter flydele,
der matchede dem fra filmene.
Og pludselig sad der en 747 i en græsmark,
som de hev dele af.
Man kunne gå ind og sige: "Jeg vil gerne have 91 meter kabler
og det sæde og det kontrolpanel."
Når en stormtropper tager hjelmen af,
vil han så ikke hænge den på en knage eller lægge den på et bord?
En del af det sjove for os var at finde på de ting,
som man ikke ser på kameraet
og tilføje dem til den historie, som vi har elsket hele vores liv.
Mit barnebarn tror, at jeg er berømt.
Han siger: "Du er berømt." Jeg siger: "Nej, ikke rigtigt.
Jeg bygger bare ting, ikke?"
Jeg fortalte min kone, at min livsmål er nået ved at arbejde på Star Wars.
Jeg får kuldegysninger bare ved at tale om det.
Hvis Walt kunne se firmaet i dag,
tror jeg, han ville være ekstremt stolt,
ikke kun fordi hans arv stadig er i live
og den værdi, han lagde i sine historier stadig eksisterer
men også fordi vi har fulgt i hans fodspor
ved at tage risici og chancer og udforske nye muligheder.
Firmaet udforskede nye muligheder,
da Disneys Animal Kingdom åbnede i Orlando i 1998.
I dag er parken så stor en succes som dengang...
...takket være særlig pleje bag scenerne.
Peri er et træpindsvin.
Hun er trænet til at lade os udføre en ultralydsundersøgelse på hende.
Dermed kan vi følge hendes graviditet fra undfangelse til fødsel.
Dyrlæge
På den måde kan vi vide, om hun og ungen er sund.
Når der er et foster, er det nemt at se.
Lige nu kan vi se hendes blære.
Og man kan se et glimt af hendes livmoder.
Lige nu laver vi bare helbredsundersøgelser,
men vi forbereder også på den næste graviditet.
Lige siden jeg var lille barn,
har jeg prøvet at hjælpe dyr og pleje dem.
Det har været en stor del af min opvækst.
Indtil videre...
Værsgo.
Jeg kom på besøg her under en dyrlægekonference,
og jeg var bare imponeret.
Jeg elskede faciliteterne.
Jeg var vild med muligheden for at tage mig af dyrene.
Da jeg lærte alle dyrlægerne at kende, tænkte jeg, at det var et utroligt team.
Det vækkede min interesse i at komme her.
Jeg tror, det er det, jeg elsker mest af alt.
Vi har en mangfoldighed af dyr, både terrestriske og akvatiske.
Det giver folk mulighed for at komme tæt på
og forstå dyrene,
så de kan pleje og få en forbindelse med dem.
Vi har stamgæster her,
der kender alle de forskellige dyr.
Som gorillaerne. Der er folk, der kender gorillaerne ved navn.
Der er besøgende, der kun besøger dem,
hvilket er en unik mulighed.
Vi laver rutine helbredsundersøgelser på mange af vores dyr.
Og i dag undersøgte vi en pilrokke.
-...ved 950, så vi fik et mål på hende. -Perfekt.
Det er en dame, som har været hos os. Hun hedder Dexy.
pH-værdien er 8,6.
Så nu måler vi iltniveauet
på det område, hun er i.
I dag skal hun have sin helbredsundersøgelse.
Og derfor undersøger vi lidt grundigere.
Lad os se på hendes gæller.
Hendes hjertekontraktioner er gode. Hendes hjerterytme er god.
Jeg har ingen bekymringer lige nu.
Vi foretog også en ultralydsscanning,
hvilket giver mig et fremragende blik på alle hendes organer,
så vi kan vurdere hendes indre sundhed.
Det føles som om det er helet.
En typisk dag kan betyde alt fra at lave en graviditetsundersøgelse på en skorpion,
til at behandle en skadet fugl fra en af vores volierer.
Man må være ret kreativ.
Hver dag må vi finde ud af,
hvordan man sætter bandage på et dyr, der normalt ikke har bandage på.
Hvordan giver man en fisk bandage på?
Eller hjælper en meget lille fugl med et brækket ben?
Man finder på at lave en skinne at tandstikker og tape.
Og så er der dyrebeskyttelse. Disney er ret engageret i dyrebeskyttelse.
Vi har alle mulighed for at arbejde med den beskyttelse, som Disney støtter.
Jeg er specielt interesseret i et gorilla-program
i Congo ved navn GRACE.
Det er Gorilla rehabiliterings- og læringscenteret,
der tager sig af forældreløse gorillaer.
Vi kan rehabilitere de gorillaer
og placere dem i en gorilla-familie
med det ultimative mål
at genintroducere dem til et beskyttet miljø.
-Hvad tænker du? -Sikkert.
-Okay. -Jeg kan efterlade den der.
-Fungerer det? -Ja, det fungerer.
Alle vores dyr har bidende eller kradsende tendenser.
Ja, der er tider, hvor man må sikre, at man forstår dyret.
Men vi har også dyrepassere, der virkelig forstår dyrene
og kan hjælpe os med sikkerhedsproblemer.
Ja, ja.
Flot.
De vælger, ikke?
De vælger om de vil komme og deltage
i deres helbredsundersøgelse eller om de vil gå.
Hej min pige.
-Det var dygtigt. -Det var fint.
Nogen gange laver vi helt utrolige ting, som at hjælpe dyr med fødsler.
-Det var dygtigt. -Dygtig pige.
Hun er så dygtig.
Vi ser dem blive raske, og det er utroligt.
At være dyrlæge er
efter min mening
det mest givende job, man kan have.
Søde, det er til dig. Ja, kun til dig. Godbidder.
Vi er alle på mange måder...
...ikke kun i den samme branche, men laver det samme,
hvilket er at nå folk over hele verden.
På spændende måder nå ind til folks hjerter.
I Madrid, Spanien
prøver de at nå ind til folks hjerter med to opvisninger
af den elskede musical-version af Løvernes Konge...
...fremdrevet af nogle fantastiske kunstneres talenter.
Hver gang en ny opvisning starter, giver den mig en forskellig energi.
Løvernes Konge
-Test, test. -Alt er godt.
Den første kald betyder meget,
fordi publikum skriger.
Men det øjeblik man begynder på det kald, er der total silencio. Og så bum.
Alles øjne er på mig.
Jeg får stadig kuldegysninger, når jeg synger.
Specielt den første sang.
Jeg kommer mig ikke over den første sang "En verden af liv."
Jeg ser på individer blandt publikum.
Den forbindelse, jeg føler, når vores blik mødes... Specielt når de græder.
Jeg tænker...
..."Jeg forstår dig."
Jeg er virkelig stolt. Det er en meget speciel rolle.
Jeg er beæret over, at de har den tiltro til mig.
Sydafrika
Zamas rejse til Madrid begyndte for nogle år siden i Sydafrika...
...hvor hun voksede op med en drøm, der voksede for hver sang.
Jeg var omkring fem. Jeg skrev faktisk en sang.
Så meget elskede jeg at synge.
Og da jeg blev ni år, tænkte jeg derfor: "Jeg elsker at synge."
Jeg endte med at kopiere min ven, som sang bedre end mig da.
Hun kan synge, jeg kan prøve at synge. Jeg vil konkurrere.
Jeg sang og sang bare, til jeg blev bedre end hende.
Zama rejste til London for at støtte hendes veninde til et casting call.
Hun blev opdaget af instruktøren, der spurgte, om hun kunne synge.
Min første audition var ikke god.
På det tidspunkt havde jeg afsluttet min første musical i Sydafrika.
Det var en lang kø og jeg spurgte: "Okay, hvad er denne kø til?"
"Det er en Løvernes Konge-audition" Jeg tænkte: "Hvad er det?"
Jeg tog til en filmbutik og købte DVD'en.
Jeg tænkte: ""Hvis jeg laver Løvernes Konge, bliver jeg en tegneserie?"
Fire dage senere blev hun tilbudt rollen Rafiki...
...på trods af, at hun ikke havde skuespillererfaring.
Jeg har øjeblikke, hvor jeg faktisk mediterer.
Jeg lukker mine øjne.
-Renser ud i hjernen. -Ikke?
Jeg er glad og taknemmelig over at være en del af rejsen.
Soy listo!
At være med i dette show lærer mig at være en bedre person hver dag.
Alle sangene er specielle.
De fortæller en vis historie.
Og "En verden af liv" føler jeg mig forbundet med.
Det er en verden af liv
Jeg tænker: "Vi er så forbundne på denne jord."
Vi har brug for hinanden.
Det er bare for meget. Så dybt.
Jeg forbinder med det, som da jeg kom på denne jord.
Hvor min familie var glade.
Og de problemer, som vi har været igennem.
Mine forældre er her ikke længere.
Jeg føler altid, at de stadig er med mig, når jeg optræder med sangen.
Fordi når jeg taler med Mufasa,
taler jeg ikke med Mufasa, men med mine forældre.
Det er derfor, jeg er taknemmelig over at være en del af denne rejse,
fordi jeg har ændret så mange menneskers liv.
At vide, at der kan være folk, der kommer her triste,
og når vi har optrådt, går de herfra glade.
Det er en utrolig reaktion. Jeg føler, at vi giver dem en gave.
Det får mig til at føle mig velsignet.
Walt Disney Company er næsten hundred år gammelt.
Og det er ret ekstraordinært, når man tænker på,
at et firma så gammelt som vores
stadig formår at være relevant i en verden, der på mange måder
slet ikke ser ud som verden gjorde dengang i 1923,
hvor Walt og hans bror Roy startede firmaet.
Et andet firma, der har bestået tidens test, er Marvel,
som Bob Iger tilføjede til Disneys portfolio i 2009.
Ligesom Bob Iger, arbejder Ryan Meinerding i Los Angeles.
Han startede på Iron Man...
...og er siden blevet manager af Visual Development hos Marvel Studios.
Ryan skaber de første billeder,
der ultimativt inspirerer figurernes kostumer.
En af grundene til at jeg elsker film, er at tage på samme rejse som helten...
...og prøve at skabe billeder,
der vil fange seernes empati
og tager dem på rejsen gennem filmen.
Det gør, at jeg altid vil vælge heltene.
Marvels superhelte er kraftfulde, ikke fordi de vitterligt har kræfter,
men også fordi de har mange svagheder.
Spiderman/Peter Parker kan man relatere til, for han har ægte problemer.
Han har problemer med kærester.
Han har problemer med tante May. Han har problemer i skolen.
Jeg fandt på idéen om, at Spidermans øjne er følelsesbetonede.
De bevæger sig, så man stort set kan forstå,
hvad Peter tænker under dragten via hans øjne.
Det er en af de ting, jeg er mest stolt af
at have løst her hos Marvel.
Det er noget af det bedste ved dette job.
At arbejde med de store ikoner.
Jeg prøvede at tænke på nye måder Thanos kunne angribe Doctor Strange.
Jeg tænkte, han måske kunne destruere planeter...
Mange af os her i Visual Development er fans.
Og lade det komme gennem som portaler eller kometer eller noget.
Bare regne ned på Doctor Strange.
Meget af det rollerne handler om er så forankret i os.
At være lidenskabelig om at finde nye måder at repræsentere dem
-i en historiefortællings-kontekst... -Jeg synes, de er gode.
...driver mig fremad.
Hvis jeg kunne tale til en 13-årig version af mig selv
og fortælle ham mit job i dag, ville han ikke tro på mig.
At have arbejdet på figurer som Captain America eller Iron Man...
...folk elsker dem.
Og hvis man er tro mod figuren,
vil folk blive ved med at elske dem, og det er jeg vild med.
Jeg elskede de figurer, fra jeg var helt lille.
Jeg begyndte at købe tegneserier, da jeg var 10 eller 11.
I 90'erne læste jeg tegneserier som teenager.
Så jeg startede som ret ung med figurerne,
og jeg har været heldig nok til at ende med et job,
der lader mig udleve mine fanboy-tendenser.
Det var engang sådan, at en som mig lavede en blyantstegning,
der skulle godkendes, før noget blev lavet.
Den endelige positur, vi er interesserede i.
Noget ved den første positur var ikke dynamisk nok.
Han føles for stiv. Måske ikke truende nok.
3D modelbygger & figurkunstner
Fordi han er en magtfuld figur, skal han også udstråle magt.
Ved brug af computere og høje opløsninger,
samt mere redigerede billeder,
kan vi opnå noget,
som er så tæt på det færdige produkt som muligt.
Det tog nok 30 eller 40 versioner.
Og hovedformålet var stort set
at sætte det på en 3D-model, der bliver 3D-printet
og præsenteret for instruktørerne og producerne,
så de kan se figuren og kan gå rundt om den.
Vi arbejder på omkring tre film om året, og tilføjer flere projekter undervejs.
At finde måder at opnå det på,
både fra et kunstnerisk standpunkt, hvor man løser
designproblemerne,
og hjælpe mit team som art director med at løse problemerne.
At arbejde med visuelle effekter og kostumeafdelingen
på vores design for at udvikle dem til noget utroligt
er nok til at holde mig beskæftiget hele ugen,
samt i weekenden...
Som kunstner vil man gerne gøre det bedre end sidste gang.
Alle kunstnere ønsker at udvikles fortsat.
Vi har altid nye chancer for at tolke figurerne.
Vi har nye steder, de kan tage hen,
med historierne, som filmskaberne finder på.
Vi får chancen for at udfordre os selv.
Det er Captain America helte-kostumet fra Captain America: The First Avenger.
Det er fra hans kulmination i den film,
hvor han kombinerer at være et symbol og en soldat.
Det var også første gang, jeg inkorporerer striber som stropper
ved at have dem separat fra kostumet.
Og gøre dem til en del af kostumets anvendelse.
Fra Anden verdenskrigs æstetik til slutningen på Captain Americas rejse,
så har han nok haft seks kostumer
mellem denne og The First Avenger-kostume og den her.
En af udfordringerne vi havde med dragten var at få skællene til at virke.
En stor del af mit job er forhåbentligt at inspirere folk,
men også at lade folk løse problemer.
Vi lavede en del gentagelser, hvor det ville se fint ud foran.
3D-modelbygger
Men det øjeblik, hvor de gik over til et trekvart billede,
ville de linjer forsvinde og ikke se så gode ud.
Som kunstner kommer frygt for fiasko med hvert penselstrøg.
-Ja, lige linjer på en forbundet kurve. -Ja.
Man begynder med et blankt lærred og bygger det op.
Mange gange tager man fejl og går i en forkert retning...
Det er et mærkeligt bånd.
...og må rette op.
Så jeg takler fiaskoer hver dag.
Når man ser det på skærmen, tænker man: "Sejt, han går med skæller."
Men det ingeniør- og kunstnerarbejde, der kræves
for at skabe det, er utroligt.
Jeg havde håbet, at det så godt ud,
og det ser bedre ud, end jeg kunne have forestillet mig.
Enhver del af denne rejse har følt som om,
at den ikke kan være større eller mere utrolig.
Men filmskaberne og Marvel Studios samlede det,
og lavede det til noget endnu større, end det var før.
Det er nostalgi for mig. Figurerne rummer meget nostalgi,
fordi jeg har elsket dem, fra jeg var ung.
Og nu har jeg arbejdet for Marvel i lidt over 13 år,
og de minder er ting,
jeg vil værne om resten af mit liv.
Hver dag over hele verden,
i forlystelsesparker og studios, på scener og set,
er folk i Walt Disney Company en del af samme ide,
der har styret firmaet siden Walt selv fandt på drømmen.
-De fortæller historier. -Soy Listo!
De inspirerer.
Og de beviser igen og igen,
hvilken magt deres fantasi har.
Jeg er den samme, som da jeg blev færdig på Ithaca College i 1973...
FILMEN HELE VERDEN HAR VENTET PÅ!
...og så Askepot med mine bedsteforældre.
Jeg elsker en god historie.
Jeg elsker også mit arbejde.
Jeg bliver motiveret af det faktum, at Walt Disney Company
er så elsket over hele verden.
I vores historiefortælling viderebringer vi primært lykke,
sådan vil jeg beskrive det.
Det er ret motiverende.
Tekster af: Rikke Fryman